21. červenec 1846, Zdroj: Česká včela, Část: X, Titulek: Medvěd, Autor: Havlíček, Karel (překl.)
Nedwěd. ( Pokračowání. ) IV. Zatím se wrátil kníže Muchrobatow z cest. Kníže Muchrobatow kromě swé příchylnosti k cizým krajům byl prawý petrohradský mladý člowěk. Zewnějšek měl slušný, rozum ohraničený, wědomosti nejbídnější, a sebrané leckde w hostincích ewropejských. Wšechno to dáwalo mu čestné místo we welikém našem swětě, který se, jak wědomo, bojí lidí schopných a dle pochopitelné samolásky pěstuje jenom nejbídnější prostřednosti. A k tomu se Muchrobatow uměl wýborně chowat w saloně: nikdo se tak nedbale jako on neuměl rozwalit wedle našich předních krásawic, nikdo neuměl s takau starostliwostí krauhliti dlauhé swé nehty, a tak malebně prsty rozčechráwat husté swé wlasy jako on. K mužským nebyl příliš delikátně zdwořilý. Mluwil obyčejně málo a jenom o cizozemském žiwobytí; o Rusku a ruském našem žiwotě wyjadřowal se newážně a s jakýmsi opowržením, které se nad míru líbilo petrohradským dámám. Zkrátka, Muchrobatow byl nejpříjemnější člowěk. Nebylo hostiny, ku které by byl on nemusel přijeti se swými woňawými wausy, s bílými střewíci a se šwiháckau hůlkau. I rozsáhlé báryně, strašné dohlížitelky nad swětskými obyčeji, uctily jej často swým milostiwým rozhoworem stran wšelijakých nowin a saučasných klepů. – Kdo by si nepřál přešťastný osud modního knížete?! Ale zewnějšek často šálí: blýskawostí knížete tajila se bolestná rána, kterau starostliwě skrýwal před wšetečnými zraky. Kníže dostal po rodičích množstwí duší, ale ještě wětší množstwí dluhů. Cesty a hry dokončily ještě úplný bankerut, tak že kníže, když mu mladí lidé záwiděli jeho štěstí, často býwal bez groše … Wíte co to jest: nemít groše a žít we welkém swětě? Kolik tu smrtelných a nepochopitelných smutků, rozerwaností, urážek? co je tu zlosti a záwisti? jaký tu každohodinný dramatický zápas mezi žebráctwím a nadherností. Mimo to nedowolowal knížeti slabý jeho charakter roztrhnauti swětské swazky, bez kterých nemohl žíti. Jediný prostředek zbýwal mu, aby se mohl vyplésti z tohoto nesnesitelného stawu, bohatá newěsta. Ale petrohradské slečny samy hledají bohaté ženichy, a prwní hnutí budících se srdcí ne zřídka zrowna utkwí na pěkných panstwích, a na obligacích. Těžko je ošidit něžnau pronikawost našich krásawic, a pečliwé rodiče ošidit jest ještě tíž. Jednákž pomohla knížeti náhoda. W saloně hraběnky N. seznámil se s její sestřenkau. Dle zawedeného obyčeje zwětšowat wěno slečen, byla kněžna rozhlášena co nesmírně bohatá newěsta … Neměla ani otce ani matky. Tetka málo o ní dbala, majíc wlastní wyrostlé děti, ale k wůli slušnosti nabídla se jí, aby bydlela w jejím domě. Pěkně promysliw swůj plán, pustil se Muchrobatow udatně do plačtiwé role wzdychajícího. Kněžna, ačkoli byla, jak se prawilo, zamilowána do Ostruhowského, dala se přec do koketowání s nowým wzýwatelem, a tak proběhla zima w mazurkách a w řečech o horku a o pohodě, se střídajícími se lehkými narážkami na něžnau náružiwost, a newyhnutelnost zaswětit jí swatým swazkem. Na jaře odjela hraběnka, přinucena jsauc snížiti se k nejprozaičnějším aučtům, na swé Tambowské panstwí, shodit úřadníka a zwětšit obrok Obrok; daň na penězích, kterau sedláci ruští wrchnostem swým ročně platiti musí, chtějí-li na ten rok ze záwazku poddanosti, totiž osobní práce propuštěni býti. Jest to tedy plat za roční swobodu. Určuje se dle úmluwy. a kněžna odjela na letohrádek. Muchrobatow musel tedy odložit konečně wyjádření swé až k náwratu tetčinu, a zatím jezdil dle obyčeje swého na hostiny po wšech letohradech w petrohradském okolí. Již jsme wideli, že měla kněžna na letohrádku dlauhau chwíli, a že ubohý nedwěd byl určen za oběť její dowádiwé hříčky. Již neobyčejnost poměru jejího k takowému podiwnému člowěku a mrzutost 230 nad jeho tak dlauhým zdráháním-se nedali jí pokoje; a sama newědauc, nechtíc wěděti, jak se to wšechno zkončí, oddala se úplně a na slepo hříšnému swému úmyslu. Ženské chytrosti jsau nezkončeny. Poznenáhla začala nedwěda zwykat na swau přítomnost. Častá setkání, wečerní procházky, potutelné rozmluwy, zkrátka, celé jednání kněžnino směřowalo k tomu, aby do sauseda swého wštípila úplnau důwěru. Kdo by odolal takowému pokušení. Zamyšlený wzywatel moře počal poznenáhla řídčeji a řídčeji nawštěwowat swau oblibenau samotinku. Pak počal přiwykat kněžně jakožto osobě zwlášťní, nenáležící k wšeobecnému stawu ženskému. Poznenáhla se řeč jeho rozwazowala, a kněžna s dětinskau radostí slawíc každé nowé wítězstwí, zpozorowala, ne bez podiwení, jak mnoho hlubokého citu a nezkaženého rozumu bylo pod hrubým powlakem podiwína. Dle náwrhu kněžnina počal ji nedwěd prowázet na jejich jízdeckých wýprawách. Abychom prawdu řekli, byl jezdec špatný, seděl welmi směšně a častěji wzbudil posměch u potkáwajících je wojenských jezdců. Sama kněžna se sama u sebe smála. Ale když byli sami dwa, tu si hrál bez starosti se wšelijakým nebezpečím, tak odhodlaně skákal přes příkopy a ploty, tak wesele stawěl žiwot za jediné kywnutí bílé ručky, že byl w tuto dobu překrásný, a kněžna naň hleděla s tajným zalíbením. Jindy zas klusaly dlauho wedle sebe, sblížiwše rozharcowané swé koně – a wítr hrál jejími rozpuštěnými wlasy, dýchání jejich se setkáwalo, a jakési diwoké, radostné nadšení zářilo jim z twáří. W tyto doby jako by se byli odlaučili od země, jako by rychle se wznášeli wzduchem, zapomínajíce na wšechen swět a odewzdáwajíce se z celé duše swé nezkončené, nepochopitelné spokojenosti. Ale nejčastěji jezdili krokem a tiše spolu rozmlauwali. Nedwěd wyprawowal o swém dětstwí, o swé podiwné zamyšlenosti, o myšlénkách nikomu neobjewených, a kněžna jej poslauchala s učastenstwím, a čím wíce mluwil, tím krásořečnější a wýznamnější byla jeho slowa … A hodiny rychle letěly a oni na ně nemyslili..... Láska se již wkrádala co nebeský host do jejich přátelských rozmluw. Jedenkrát jezdili w petershofském parku. Nastáwal saumrak. Den byl tichý a jasný. Kněžna unawená rychlau jízdau seskočila s koně a odewzdala ho sluhowi. On následowal jejího příkladu a oba šli po stezce k osamotnělému sedadlu pod hustými břízami nedaleko hučícího wodotoku. Sedli si.,, A tak jste byl tedy zamilowán do moře? “ tázala se kněžna. „ Newím, byl-li jsem zamilowán, ale nacházel jsem u moře libost, jaké jsem nikdy nezakusil mezi lidmi. “ „ Ani posud … “ „ Ó teď, to je jinak! Wy jste mne smířila i s žiwotem i s sebau samým. Jenom mně powězte … nač to činíte? Wždyť jen se mnau máte dlauhau chwíli. Jsem člowěk nehladký, newzdělaný. Často se sám za sebe stydím … A wy … wy tak dobrotiwě se mnau mluwíte. Čím jsem si toho zaslaužil? “ „ Wy jste welmi skromný “ odpowěděla ona. „ Ne “ – pokračowal on s citem – „ já wěřím, že každý člowěk má míti swá krásná okamžení, – wěřím, že jste wy seslána s nebe oswítit co skwělé slunce mau temnau samotu. Dobrá waše duše slitowala se nad sirotským mým žiwotem, a teď díky wám za to, jsem šťasten, silen a hrd na swůj osud … “ Oči mladého muže se zajiskřily. „ Tu widíte, tu pod tímto čistým nebem, pod těmito stromy šíří se duše … srdce se naplňuje radostí … Ó, jaká by to byla blaženost … kdyby jste wy … “ Neosmělil se ukončit. Kněžna se zamyslila … Přešlo několik minut w mlčení. „ Jak jste tak mohl milowat moře? “ zeptala se opět šeptem. „ Já sám newím. Musel jsem něco míti, čemu bych wěnowal swau náklonnost. To jsem si myslil ustawičně … Ostatně jsem o sobě smýšlel sprawedliwě, wěděl jsem, že mne nemůže milowati žádná ženská … „ A proč? “ tázala se kněžna prudce. „ Poněwadž sebe znám … Má wlastní ničemnost mne dusí. “ „ Nenahlížím … “ „ Ach! neříkejte to! “ „ Jste nesprawedliw sám k sobě. “ „ Já nejsem žiwotem rozmazlen. “ „ Trpěliwost wšechno přetrwá. “ „ Ale pochybnost mučí. “ „ Myslíte. “ „ Myslím … A wy … “ „ Já newím. “ „ Wěru? “ „ Ano.................. Wždycky jsem se diwil, jak hladce a řečnicky mluwíwají zamilowaní w powídkách a na diwadle. Slowa jejich sypau se jako krupobytí citů, a nejwášniwější řeči jsau tak pozorliwě wypracowány a okrauhleny, až je milo číst. Ale w žiwotě je to jinak. Nejistota wštípí strach do nejudatnějšího muže. Smrtelná bledota 231 kryje čelo, zimniční třesení zmocní se wšech audů; slowa lípnau k ustům, a jako zachwácena plamenem s těžkostí a nesauměrně wyletují jedno po druhém. Dlauho trwala nesauwisná rozmluwa. Oba cítili, že nastala doba wyznání, ale ani on ani ona neosmělili se k tomu. Oba newěděli, kterak se zbawit swého břemene, a přec to bylo, jak myslím, welmi lehko. Jako býwá skoro wždycky jediný okamžik zapomínajícího se citu zkončil jejich obapolné mučení. ( Pokračowání. )


18. duben 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: Naše politika, Titulek: Morawa, Autor: Havlíček, Karel
2. M o r a w a. Nejdůležitější wěc pro zachowání a důstojnost národnosti naší jest spojení celého národu českoslowanského we swazek jeden, abychom tak s celau společnau silau swau státi mohli proti nepřátelům swým a proti wšelikému nebezpečenstwí. Tuť se arci obrací zraky Čecha do Morawy a na Slowensko, Morawana na Slowensko a do Čech, a Slowáka také snad k Praze a k Brnu (? ). Toť jest arci těžká ale nesmírně důležitá otázka pro celau budaucnost národu našeho, a můžeme říci, že ona rozhodne wlastně, máme-li zahynauti nebo we sláwě trwati. Widímeť zajisté, že každý z našich tří kmenů, český, morawský a slezský sám pro sebe jen těžce odolá silným nepřátelům swým, spojeni wšak byli bychom jistě národem silným a ctihodným, jenžby důstojně státi mohl wedle sausedů swých. Jaké toto spojení býti má, toť rozhodnauti není ani naše powolání ani doba tato nepřipustí o wěci té rozhodného slowa. Podáme zde jen w krátkosti skromný náhled swůj o Morawě. Na Morawě jsau s ohledem na tuto wěc tři strany: strana německá, hlawně obywatelé králowských měst, která chce spojení s Německem, ale o které se říci může, že jest ze wšech nejslabší; strana národně smýšlející, která čte i naši literaturu a která dobře rozumí, jak dobré by bylo Morawě i Čechům, kdyby se aužej spolu spojily; a strana netečná, to jest, celý weliký lid slowanský, který maje jakausi provinciální zášť a nenáwist proti Čechům ( znamenité že se u Čechů proti Morawanům nic podobného nenalezá ), přece hrdá jest národně a nechce náležet k Němcům. Srownají-li se tyto dwě strany, není pochybnosti, kdo na Morawě zwítězí. Abychom ale toto spojení usnadnili, pronášíme zde následowně mínění swé: Morawa ať přede wším o to dbá, by si tolik práw a tolik swobody wydobyla, co již my w Čechách máme. Ať přede wším se postará také o takowau autonomii ( samowládu ) jako my Čechowé již máme, ať jest samostatná země we spolku Rakauském, jako budeme my Čechowé – 46 pak až si wšeho toho wydobude, ať se mezi sestrami Českau a Morawskau swobodně wyjednáwají, chtějí—li být mezi sebau aužeji spojeny, nebo nic. Myslíme, že pak obě nebudau po ničem wíce taužiti, než po spokojení, ale daleko budiž od nás Čechů, abychom chtěli krew swau wlastní Morawu k něčemu nutiti, co by se jí nelíbilo.


11. červenec 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [titulní strana], Titulek: Nařízení ministerstva domácích záležitostí o vyvazení gruntů w králowstwí českém, Autor: Havlíček, Karel (překl.)
Nařízení ministerstwa domácích záležitostí o wywazení gruntů w králowstwí českém. Mocí nejwyššího stwrzení od 26. čerwna 1849 wydali ministrowé domácích, saudních a finančních záležitostí následující nařízení o tom, jak se wywazení gruntů w králowstwí českém prowesti má. Díl prwní. Zwláštní ustanowení, jak se wywesti mají předpisy obsažené w zákonu od 7. záři 1848 a w patentu od 4. března 1849. Částka I. O pracích a dawkách, které bez náhrady zrušeny jsau anebo zrušeny býti mají. §. 1. Podle zákonu od 7. září 1848 zrušeny jsau již wůbec, aniž se za ně náhrady žádati smí: 1. Wšechny práwa i požitky, které pocházejí: a ) z osobního poddanstwí, b ) z poměru ochrany, c ) ze saudní moci wrchnostenské, a d ) z wesního panstwí, naproti čemuž pominauti mají i také břemena z toho pocházející. ( Wiz článek pátý zákonu od 7. září 1848. ) 2. Práwo wrchností wesních ke hledání kwítí a k pasení, jakož i k pastwě na úhorech a strništích. ( Wiz článek sedmý zákonu od 7. září 1848. ) 3. Wázanost ke braní piwa a kořalky, t. j. powinnost, aby se nápoje tyto odebíraly od těch, kdo propinační práwo měli, anebo od držitelů regálu piwního a kořalečního, na místě jejich, i se záwazky w onom práwě zaujatými. To wšak nesmí býti na ujmu podobným powinnostem a práwům, založeným na smluwách saukromých. §. 2. Patentem o wykonáwání mysliwosti, wydaným dne 7. března 1849, zrušeno jest: a ) Práwo mysliwosti na cizí půdě. Tomu, kdo práwo toto měl, dá se náhrada jen tehdá, když dokáže, že se práwo jeho zakládá we smlauwě záplatné, která uzawřena byla s wlastníkem gruntu jím obtíženého. b ) Roboty při honbách a jiná wybýwání k aučelům honby ( k. p. psí obrok [ Hundesofer ] krmení psů honících atd. ) zrušeny jsau bez náhrady. §. 3. Patent od 4. března 1849 prohlašuje w §. 1. robotu a robotné podruhů a domkářů usedlých na poddaných gruntech za zrušeny podle §. 5. zákonu od 7. září 1848. Dále pak ukazuje §. 2. patentu od 4. března, že se podle zwláštních poměrů jednotliwých zemí wyšetří a ustanowí, které powinnosti pod rozličnými jmény posud býwalé přestanau bez náhrady, zároweň ale také, která břemena podle §. 5. dotčeného zákonu odpadnau zrušením práw naproti ním stojících. §. 4. Prohledajíc k ustanowením těmto prohlašují se w králowstwí českém za zrušeny beze wší náhrady: 1. Práwo odaumrtní, práwo w trhy wkročowání, ( Einstands R. ) a práwo přední kaupě býwalých wrchností. 2. Práwo wrchností práwomocných na odchodné akcidence, taxy z gruntowních kněh a jiné, které se dle §. 9. zákonu od 7. září 1848 nyní již wybírají na aučet státu. 3. Práwo lowiti ryby na cizí půdě, pojímajíc w to práwo lowiti perly, se stejnau wýmínkau, jako při práwu mysliwním. 4. Wázanost ke braní wína, stejným spůsobem jako wázanost ke braní piwa a kořalky. 5. Práwo wykonáwané od některých wrchností a we dworském rozhodnutí od 30. listopadu 1789 č. 2380 uznané, dle kterého jim wýhradně náležejí wšechny granáty nalezené we gruntech a na gruntech posud poddaných. 6. Wlastnictwí wrchností na nezakaupené selské grunty, které se nacházejí w užíwání poddaných; práwo toto přejde na držitele těchto gruntů, načež ale také odpadnau powinnosti wrchností, jenž z poměru tohoto pocházejí. Býwalé wrchnosti jsau powinny, aby užiwatelům wydali řádné, ke wložení do kněh spůsobné zápisy na tyto grunty. Nedoplacené lhůty z wymíněných peněz zákupních jakož i laudemie, na místo nich anebo kromě nich smluwené, odpadnau i mají se z kněh wymazati. Obé stane se bez tax a kolku. §. 5. Dále přestati mají bez náhrady následující práce a dáwky, neohlédajíc se na to, kdo k ním práwo má: 1. Robota, robotné, powinnosti přádelní a jiné dáwky naturalní a práce, pak wšechny zplatky, jenžto se zakládají na práwním důwodu těchto zrušených dáwek a prací a ) u podruhů, b ) u chalupníků bez polí, kteří w sepisu robotním ( Teresianském katastru ) se nacházejí a zapsání jsau k robotě nejwýš 26denní ( chalupníci katastralní ), c ) u těch chalupníků, kteří se po Teresianské rektifikací usadili na gruntech obecních, farních, zádušních, poddaných a swobodnických ( chalupníci rustikalní ). Práce a dáwky, které chalupníci pod b ) a c ) uwedení přewzali z prwotního hospodářstwí, k náhradě powinnowaného, nahraditi se musí. 2. Třinácte dní roboty chalupníků s polemi ( katastralních ). 3. Sirotčí služby, které dle patentu od 1. listopadu 1781 podle starého obyčeje konali sirotci, obau rodičů zbawení. 4. Wšechny powinnosti přádelní wůbec, kteréž se konaly ze mzdy. 5. Powinnost poddaných, dle čl. I. od st. 16. robotního patentu od 13. srpna 1775, aby konali za mzdu ruční práce. 6. Powinnost jejich, aby sbírali a odwáděli plodiny přírodní, diwoce rostaucí, jako: hauby, plané owoce, planý chmel, kmín, dubowky, hlemýždě, raky atd. 7. Wšechny poplatky peněžní, které se zakládají na práwním důwodů prací a dáwek naturálních w 3. až 6. za zrušeny prohlášených. 8. Auroky, které byly smluweny za to, aby se swobodně mohly odebírati nápoje k šenkowání, pokud auroky tyto anebo powinnosti naturalní, w nichž se zakládají, nepocházejí ze smlauwy saukromé. 9. Auroky za lowení ryb na cizí půdě anebo co náhrada za wytrhowání jeho. 10. Auroky ze žiwnosti, pokud nepocházejí ze smluw emfiteutních anebo jinačích smluw o rozdělení wlastnoty a co takowé na gruntě stále záležejí, anebo pokud je nesluší powažowati co náhradu za služebnost, kterau za ně wrchnost na sebe přijala. 11. Wšeliké dáwky a práce, které se zakládají w práwním důwodu wrchnostenské ochrany osob, rodin a obcí. 12. Dáwky a práce chalupníků k obci, jenžto se nezakládají w žádném saukromém důwodu práwním, anebo které se i w přípádu skutečného jich konání nikdy nebo alespoň za posledních 6 let již neaučtowali k obci. 13. Wšechny nedoplatky prestací zrušených bez náhrady, pokud se týkají užitkowého roku 1848, wyjímajíc nedoplatky tax saudních a ke gruntowním knihám. ( §. 28. patentu od 4. bř. 1849. ) §. 6. Tomu naproti odpadnau ale také bez náhrady wšechny zákonní powinnosti býwalých wrchností k podporowání swých poddaných, jmenowitě powinnost: 1. aby připláceli podle nynějšího nebo budaucího zřízení na hojiče a báby, pak na wyučení bab; 2. aby přispíwali z příčiny nákaz, osob roznemohlých na francauskau nemoc nebo na wzteklost; 3. aby dowolowali we swých lesích sbírati dříwí, kopati pařezy, trhati lupení, choditi na tráwu a pásti dobytek, ač není-li toto užíwání práwem služebnostním, které se zakládá na práwním důwodu saukromém. §. 7. Zemská komisse ustanowiti má w případech zwláště nahodilých, zdali by neměly přestati bez náhrady ještě powinnosti a práwa jiná kromě swrchu wyčtených, a která břemena s druhé strany zároweň mají odpadnauti, při čemž za prawidlo slaužiti má zásada článku VI. zákonu od 7. září 1848. Částka II. O záwadách ( břemenech ), které bez náhrady zrušeny jsau anebo býti mají, wůbec. §. 8. Patent od 4. března 1849 rozeznáwá nejprwé we smyslu zákonu od 7. září 1848: a ) práce a dáwky, které zákonem od 7. září 1848 § §. 3. a 6. jsau zrušeny, a za které se má wyměřiti slušná náhrada, a b ) práce a dáwky, které se wykaupiti mají. W obojím případu jest hodnost, w níž se powinnost dle wyměření práwě náležitého pokládá, předmětem náhrady, která se dáti má tomu, kdo k ní práwo má ( t. j. nahražuje se jen to, zač tato powinnost ku př. pěší den atd. stojí ). §. 9. Powinnost pokládá se za náležitě podle práwa wyměřenau potud, pokud neodporuje nespornému faktickému stawu majetnosti toho, kdo k ní práwo má, a ustanowením politických zákonů anebo smluw. Suma, zač stojí powinnosti wýkupné, wyměří se podle obecných cen místa neb okresu toho, kde se powinnosti tyto plniti mají; kde se wšak má dáti náhrada toliko slušná, wypočítá se suma, zač powinnost takowá stojí, podle prawidel w patentu od 4. března 1848, zwláště o tom obsažených a podle dálších poukázání w tomto předpisu, která k tomu směřují, aby se při počítání položily za základ ceny ustanowené ku prowedení stálého katastru gruntowních daní anebo wyceněni jim přiměřené. §. 10. W obojím případu ( při powinnostech wýkupních i náhradních ) platí toto prawidlo: Od sumy, w níž wyceněna jest powinnost na nějakém gruntu záležející, odrazí se suma, we které se stejným spůsobem wycenily wzájemné powinnosti druhé strany. Od čisté ceny zrušené powinnosti takowýmto spůsobem wyměřené odrazí se třetina jakožto wyrownání auhrnkowé. Dwě třetiny, které pak ještě zbydau, jsau míra náhrady anebo wýkupu, jenž náleží zpráwněnému ( wiz § §. 15, 16, 17, 18 patentu od 4. bř. 1848 ). 11. Poukázání obsažená w předpisu tomto wztahují se tedy na wycenění a ) prací a dáwek náhradních a b ) wýkupních podle rozličných rozdělení jejich, a c ) na wycenění nedoplatků užitkowého roku 1848, na wypočítání wýročního platu a kapitálu náhradního nebo wýkupního. §. 12. K časným smlauwám o gruntowní pacht a o gruntowní projednání ( Grundbestandsverträge ) newztahuje se zákon od 7. září 1848. ( §. 7. pat. od 4. bř. 1849. ) Částka III. O wycenění prací a dáwek za slušnau náhradu zrušených. §. 13. Slušná náhrada wyměřiti se má za práce a dáwky, které podle § §. 3 a 6 zákonu od 7. září 1848 zrušeny jsau za plat. ( §. 8. pat. od 4. bř. 1849. ) Dělí se a ) na dáwky naturalní, b ) na práce, c ) na platy peněžité a d ) na takowé, jenž pocházejí ze smluw o abolici neb o reluici. A. O dáwkách naturalních. §. 14. Dáwky naturalní mají se wyceňowati co takowé, když se odwádění jejch in natura práwem mohlo požadowati, ačkoliw úmluwau nebo smlauwau pokaždé býwaly zpeněženy nebo odpracowány. §. 15. Dáwky stálé plodin hospodářských aučtowati se budau w penězích podle cen ustanowených ku prowedení katastru daní gruntowních ( §. 9. pat. od 4. bř. 1849 ) a sice w takowém stupňowání cen, jaké ustanoweno jest pro berní ( kontribuční ) obec, ku které grunt náleží. §. 16. Při dáwkách naturalních, pro které jsau sice ceny w katastru, které se ale nenacházejí we wyceňowacím rozwrhu wýnosnosti gruntowní u obce té, pro níž se nahrada wyměřiti má, má se k wyměření náhrady přijmauti katastralní cena té obce sausední, která s onau má stejnau žitní cenu katastralní. Pakliže se w několika obcích sausedních nebo mezujících, které mají stejné katastralní ceny žitní, nacházejí rozličné katastralní ceny pro naturalní dáwku, jenž se má wyceniti, tehdá se přijme nejnižší těchto cen. §. 17. Jiné dáwky naturalní, pro které není žádných cen katastralních, wypočítají se podle wycenění jim přiměřeného. ( § 10. pat. od 4. bř. 1849. ) §. 18. Pro plodiny, jejichžto cena obyčejně se řídíwá podle cen jistých jiných plodin, co do látky příbuzných a w katastru tarifowaných, přiwede se cena podle poměru, we kterém desítiletá průměrní místní cena prwních od r. 1836 až inclusive 1845 stojí ke stejné průměrní ceně druhých, na ceny od r. 1824. Když se ku př. wyměřiti má cena dříwí stawebního, wypátrá se dotčeným spůsobem cena polenowého dříwí ( pro které se jediné cena katastralní nachází ) a cena stawebního dříwí z jmenowaných let průměrowých, kteréžto oba počty poměrní ( proporcionalní ) s cenau katastralní od r. 1824 polenowého dříwí dají hledanau čtwrtau welikost ( totiž cenu, we které se dříwí stawební platiti má při nahražowání ). §. 19. Při plodinách, kde se swrchudotčená okolnost nenaskytuje, wyšetří se z důchodních kněh anebo skrze pamětníky nejnížší reluowací cena, jaká byla od r. 1824 w této obci, pakliže tam ale žádné reluice nebylo, reluowací cena jiné obce téhož okresu, nacházející se w poměrech co možná stejných, a přijme se za wycenění. §. 20. Nemůže-li se cena wypátrati ani tímto spůsobem, tehdá se má wyměřiti podle nejnižší ceny místní, jako od r. 1840 až inclusive do r. 1845 byla. §. 21. Při dáwkách, které se neodwáděly každý rok, nýbrž po delších dobách podle let ustanowených anebo při příhodách neurčitau dobau se opakujících, dělí se cena naznačeným spůsobem, wyměřená počtem let odwáděcí doby buď napřed wytčených anebo podle zkušenosti průměrem wzatých, a takowýmto spůsobem najde se wýroční wycenění. §. 22. Za každý desátek na gruntě stále trwající a za každau stálau dáwku naturalní, z důwodu práwa desátkowého pocházející, náleží slušná toliko náhrada, wyjímajíc případy naznačené w § §. 5 a 6 patentu od 4. března 1849, pro něž platiti maji prawidla wýkupní. ( IV. částka. ) §. 23. Neproměnitelné dáwky naturalní, na místo desátku příšlé, jakož jsau dáwky záležící w jisté míře wína ( služba winiční, práwo winohorské ), chmele a pod., pak stálý desátek snopní ( při kterém se wýnos zrna wyšetří podle plynnosti z rozličných let, které slaužily za základ operacím ku prowedení stálého katastru ) wycení se w penězích podle prawidel ustanowených wůbec pro stálé dáwky naturalní. ( §. 9 a 10 pat. od 4. bř. 1849. ) §. 24. K wypočítání prawého desátku ( t. j. powinnosti, na gruntu stálé trwající, aby se část 588 wýnosu gruntowního w plodinách odwáděl ) podle wýroční swé ceny, slauží stáwající desátkowé rejstříky anebo aučty. Podle těchto se má průměr desátku na čas od r. 1836 do 1847 wyšetřiti a podle cen r. 1824 ku prowedení stálého katastru ustanowených w penězích wyceniti. Není-li žádných hodnowěrných rejstříků nebo aučtů desátkowých a nemohau-li se strany w dobrotě umluwiti, tehdá se má střední wýroční hrubý wýnos ( brutto ) gruntu k desátkům powinnowaného na plodinách zemských, z kterých se dáwá desátek, wyšetřiti w míře dolnorakauské podle swrchu wytčeného průměru, při čemž se hleděti má na obwyklý w obci spůsob úhorowání, jakož i na aučinky příhod elementárních, které během naznačených roků se udály. Podle toho má se roční wýnos desátku wypočísti a wyceniti w penězích podle swrchudotčené ceny plodin. §. 25. Roboty desátkowé, sláma, při desátku snopowém a powinnosti, ku kterým ten, kdo desátek bere, snad jest zawázán, nenahražují se. §. 26. Při desátcích z wěcí takowých, které nejsau plodiny zemské, wyšetří se naturalní wýnos roční z desátkowých rejstříků a zápisnic, wypowědí pamětníků anebo jiným příhodným spůsobem podle 6letého průměru, počítajíc nazpět od roku 1847, a wycení se w penězích, jako to jest přikázáno o stálých dáwkách naturalních. §. 27. Jestliže ti, kdo desátek platití mají,w posledních 12 letech od 1836 do 1847 sami auhrnkem pachtowali desátek, může se za základ wyměření náhrady wzíti pachtowní peníz, který se ukazuje jakožto průměr pachtowních let we swrchu dotčeném čase pojatých. Pakliže nájem byl umluwen w nějaké dáwce naturalní, a wywolila-li obec hořejší rozpočtení průměrné za měřítko náhrady, má se wypočítat w penězích podle cen ustanowených ku prowedení stálého katastru. §. 28. W případu tomto, jakož i tehdá, když celá obec desátek platí, rozdělí se wyměřená suma na jednotliwé osadníky podle toho poměru, kterým obec posawade rozwrhowání brala před se. §. 29. Když někdo w trwalém držení má desátek jure parochiali zaplatně za jisté dáwky, které odwádí ku kostelu anebo osobám duchowním, tehdá se má wypočísti náhrada podle ustanowení tohoto předpisu onomu za desátek a kostelům anebo duchowním osobám za náležité jim dáwky. Pakli že poměr tento jest jen na čas, má se powažowati, jakoby byl zrušen, i má se wypátrati náhrada toliko za desátek pro kostel anebo pro osoby duchowní. §. 30. Když se dáwky odwádějí podle jiné míry a wáhy, nežli dolnorakauské, mají se wypočítat na tyto druhé podle redukowací tabelly předepsané pro wyceňowání katastralní. B. Práce. §. 31. Ceny prací ( robot ) wyměří se podle poměru toho, we kterém stojí hodnost práce robotní k hodnosti práce swobodné. Při tom wšak má se za hlawní prawidlo zachowáwati to, že w žádné případnosti hodnost práce robotní nesmí počítána býti wýše nežli třetinau hodnosti práce swobodné. ( §. 11. patentu od 4. března. ) K wyměření náhrady, která by pro powinné co možná slušná byla, a k wůli jednoduchosti we wypátráwání a wypočítáwání měřítka hodnotního přijmau se jakožto hodnost práce swobodné wýlohy co nejzewrubněji wypočítané, kterých zapotřebí jest k obdržení práce této. Wýlohy na wydržení dwau koní, které podle zásad ökonomických byly wypočteny na 180 měřic žita, dělí se počtem 260 dělních dnů, a autraty wydržowací jednoho páru tažních wolů wypočtené 108 měřic žita, dělí se počtem 240 dělních dnů. Z toho pak wyjde cena wydržení pár koní za jeden den, wyjádřená w žitě okrauhlým počtem na 70/100, a cena wydržení páru wolů za jeden den na 45/100 měřic žita. Tato suma multiplikuje se s katastrální cenau od roku 1824, která tehdá byla w obci této, a wyjde nám cena swobodného dělního dne w penězích. §. 32. Cena práce robotní wezme se třetinau wydržowacích autrat, které dotčeným spůsobem wyměřeny byly za práci swobodnau. §. 33. Wypočtení ostatních druhů robotní práce tažní udělá se podle ceny dwojspřežního dne w poměru takowém, aby cena jednospřežného dne dělala dwě třetiny, trojspřežního l 2/5 a čtyržního 1 2/3 ceny dne dwojspřežního. §. 34. Jakožto cena dne robotního pěšího přijme se 1/3 dwojspřežního robotního dne koňského. §. 35. Hodnost roboty wyměřené tak řečené, to jest za určité práce má býti ustanowena odhadem. ( §. 11. pat. od 4. března. ) W tom jsau obsaženy také takowé roboty, jež byli powinni wykonáwati poddaní, nebo celé obce společně anebo pořadem ku pracím wyjmenowaným, ku př. ke společnému wzděláwání jistých polí a luk, k přiwážení dříwí. Může-li se dokázati, že roboty tyto powstaly z newyměřených, a ukázati, jaká byla míra této půwodní roboty, tehdá se má robota wyměřená přepočítat na wyměřenau. Takowéto přepočítání může se státi i tehdá, když spráwněný i powinnowaný srozuměni jsau o poměr přepočítáwací. W případech takowých mají se wypočítané robotní dny wyceniti spůsobem nahoře ustanoweným. Nemůže-li so to učiniti, mají se práce wyměřené proměniti w obyčejné swobodné dny dělní, tyto pak wyceniti podle §. 31 w žitě a podle katastrální ceny od roku 1824 w penězích. §. 36. Sumy wyceňowací za práce wyměřené společně nebo pořadem wykonáwané, které se takto wypátrají, mají se rozwrhnauti poměrně na jednotliwé audy obce podle rozwrhowání, jenž se stala za posledních 10 let, počítajíc nazpět od roku 1847. Částky náhradní, které po takowémto rozwržení připadnau na podruhy a chalupníky, oswobozené od roboty beze wší náhrady, mají se odraziti. §. 37. Od welikosti wýroční náhrady robotní každého robotného má se odraziti hodnota powinností, které náležely na wrchnosti, wypočítaná podle prawidel ustanowených, pro náhradu dawek naturalních a peněžitých, které se ale nesmí nikdy wyceniti wýše nežli polowicí nahradního platu wyměřeného za robotu. Při robotách ale, které se konají od sw. Jana až do sw. Wáclawa, má se při pěší robotě patentem nařízené jídlo a pití wůbec, při tažní robotě píce dobytku dáwaná odraziti pro wětší hodnotu takowého robotního dne, i nemá se to odpočítáwati jakožto powinnost druhé strany. §. 38. Powinnost, aby se jedna nebo několik štuk příze, na kterau wrchnost sama dá kaudel nebo len, spředla bezplatně, má se wyceniti tak, že se od průměrní ceny místní jedné štuky příze kaudelné nebo žemňowé po 10 let od r. 1836 po 1845 odrazí průměrní cena kaudele nebo lnu, která w těchto letech byla. Pakliže robotník sám musil bezplatně dáwati látku, má se wyceňowati bezplatné odwádění lnu nebo kaudele podle prawidel o naturalních dáwkách ustanowených. C. Dáwky peněžité. §. 39. Neproměnitelné dáwky peněžité, totiž takowé, které při Teresianské rektifikaci pod rozličnými jmény w rubrice stálých auroků peněžitých byly přiznáwány, mají se počítati podle určitého stálého wýměru, w jakém se platí. Auroky peněžité, které se posawade platíwaly we wíd. č. w listech splatních nebo předběrných ( Einlösungs - oder Anticipationsscheine ), spočteny budau podle kursu 250 za 100 na peníz ražený. §. 40. Při platech peněžitých, které se nedáwají každý rok, nébrž po delších toliko určitých dobách, anebo při příhodách neurčitau dobau se opakujících ( kamž ale nesluší počítati platy ze změn – laudemie, mortuary ), má se plat peněžitý děliti počtem let doby odwáděcí buď napřed určených anebo podle zkušenosti průměrem ustanowených, a tímto spůsobem má se wyměřiti wýroční hodnost této dáwky. §. 41. Náhrada za platy ze změny podle zásad §. 14. patentu od 4. března 1849 w králowstwí českém místa nemá, neboť se tam práwo k takowýmto platům nezakládá na ústawě zemské w zákonu anebo poměru poddanském. Při takowých laudemiích tedy, kde práwo k nim nepochází ze smluw emphiteuckých, nýbrž z jiných platných práwních důwodů saukromých, wyjímajíc případ §. 4. p. 6., wycení se hodnost tohoto práwa podle ustanowení §. 63. do 66. tohoto nařízení, a náhrada za ně dá se podle § §. 16., 17., 18., pat. od 4. března. D. Dáwky ze smluw o abolici a reluici. §. 42. Jestliže powinnowaný swau powinnost k natur. dáwkám anebo ku práci buď zcela buď určitau části ( ku př. jednotliwé robotní dny anebo powinnost k desátku z jistého pole ) nawždy wykaupil jistinau, postaupením gruntu, powolením služebnosti anebo jiným spůsobem záplatným, a jsau-li ustanoweny smlauwy o tom uzawřené již docela wyplněny, tehdá dáwka wykaupená k žádné náhradě již se nehodí, ač jestliže by we smlauwě powinnému dowoleno bylo, odstaupit na případ ten, kdyby zákonem ustanoweno bylo nižší měřitko náhradní. W případu takowém má se na žádost powinných podle zásad pro náhradu wůbec předepsaných powinnost jejich wypočítat a přebytek aboliční sumy jim wrátit. §. 43. W případech těch, a ) když aboliční smlauwa ještě není docela wyplněna, anebo když b ) powinnost proměněna byla nawždy w jiné opakující se dáwky naturalní nebo peněžité ( laudemie ) anebo w nezaplatné práce zejména udané, anebo c ) jen na čas w prodlení posledních 6 let před wydáním zákonů od 7. září 1848 ( reluice ) má: 1. cena wýkupní slaužiti za základ k wyměření náhrady, pakliže jest menší nežli cena, která by wypadla, jsauc wyměřowána dle ustanowení o wyceňowání dawek a prací k abolici nebo reluici určených ( §. 11. p. od 4. bř. ); 2. kde tomu tak není, má půwodní powinnost slaužiti za základ náhrady, s tím dálším ustanowením, že se tam, kde abolice nebo reluice prowedena byla, po předcházejícím wyměření a roztřídění powinných gruntů podle saustawy Raabowy, náhrada rozwrhnauti má na powinné podle poměru toho, we kterém auroky pro jednotliwé powinné byly wyměřeny; 3. w nižádném případu žádati se nemůže, aby se wrátily částky peněz splacené k částečnému wyplnění smlauwy o abolici. §. 44. Když byla jen jedna část reluowána, ostatek ale podle půwodního wyměření in natura se wybýwal, tehdá podlehá ona část ustanowením §. 43.; druhá pak obecnému nahražowacímu měřitku. §. 45. Když w jedné a w té smlauwě práce a dáwky dílem byly zrušeny, dílem reluowány, a když ze smlauwy poznati nelze, která část půwodní powinnosti byla reluowána, tehdá se má peníz reluowací wyměřiti jakožto stálá dáwka peněžitá nebo naturalní podle ustanowení tohoto předpisu. Pakliže abolice nebyla docela wyplněná, aneboli poznati lze část powinnosti, která byla reluowána, w případu takowém platí §. 43. §. 46. Když we smlauwách o abolici anebo reluici záwod poddanských zároweň se jedná o rozkauskowání anebo postaupení částí wrchnostenského statku, tehdá se má na základu urbářů a zápisních kněh, které zřízeny byly z příčiny takowýchto smluw, wymeziti dáwky připadající na postaupené dominikalní grunty, a podle §. 5. patentu od 4. března zrušené, má se s nimi naložiti dle části IV. tohoto nařízení. §. 47. Když se takowéto wymezení naprosto nedá uděliti, zůstane smlauwa w platnosti a wšechny powinnosti obau stran w ní wymíněné powažowati se mají podle zásad ustanowených k wyměření slušné náhrady. §. 48. Dni pomocní w takowýchto smlauwách za mzdu wymíněné odpadnau jako ty, které w §. 5. sub IV. byly dotčeny beze wšechny náhrady. Naproti tomu podlehají náhradě dělní dni bezplatné, w určitém počtu wymíněné, i mají se tedy také w takowých případech, w kterých se podle tohoto nařízení smlauwa reluowací udržuje w platnosti, wyceniti, a sice w sumě té, která wymíněna byla w případu jich newybytí a w minci fakticky placené. Částka IV. O prácích a dáwkách, které se wykaupiti mají. §. 49. Za wýkupné byly prohlášeny a podlehají tedy wycenění podle zásady w §. 9. tohoto předpisu wyřčené: a ) dáwky naturální, které odwáděny byly, ne následkem práwa desátkowého z wýnosů gruntowních w plodinách, nýbrž jakožto nezměnitelná dáwka ku kostelům, školám a farám anebo k jiným aučelům obecním; b ) dáwky ze smlauw emfiteutních a jiných o rozdělení wlastnoty §. 5. a 6. od 4. března ). §. 50. Patentem od 4. března 1849 bylo sice prohlášeno za wýkupné i také práwo mysliwosti, když se dokázati může, že se zakládá w základné smlauwě uzawřené s wlastníkem gruntu jím obtíženého; awšak spůsoby tohoto wýkupu určitěji í ustanoweny budau w pozdnějším předpisu, jak w tomto ohledu tak i co se týká práwa k lowení ryb, k porážení dříwí a k pasení, pak práw služebnostních, jenž zůstanau w platnosti, až náhradné zrušení bude prowedeno. §. 51. Poněwadž záwady wýkupné, dotčené w §. 9. ad a ) nebyly zrušeny od 7. září 1848, proto se mají přísně wykládati §. 6. patentu od 4. března, i rozumí se tedy pod wýkupnými nezměnitelnými dáwkami naturálními tohoto spůsobu jen dáwky takowé, které obtížený konati má jakožto držitel gruntu, a které se podle smyslu §. 18. a 19. patentu od 4. března zakládají we skutečném nadání anebo w poměru podobném. Nejsau w tom tedy poňaty dáwky, které se konaly jakožto ekwivalent za přejaté duchowní desátky, a které podle §. 29. tohoto předpisu nahražowati se mají, aniž změnitelné dawky naturální a peněžité ' kteréž zůstanau w platnosti. §. 52. Dáwky a práce wýkupné w §. 49. sub b ) naznačené wykonáwati se musí, dokud se wýkup nestane. Wyjmuty jsau jediné práce, které již nyní w penězích mají býti reluowány ( §. 5. patentu ). Pod prácemi, které se již nyní mají reluowati, sluší wšak rozuměti jen práce obyčejné, které se wykonáwají buď od powiného samého anebo skrze nádenníky, nebo robotníky ( robota dominikální ), a jejichžto wycenění w penězích nepodlehá žádné nesnázi. Powinnost k reluici peněžité má se pak jako ostatní práce a dáwky konati k rukaum opráwněného potud, pokud se wýkup nestal. §. 53. We wšech případech, we kterých se wýkup státi má ( §. 49 ), má se náhrada za dáwky naturální a za práce ( wyjímajíc dominikální robotu a případ w §. 67 naznačený ) wyměřiti podle obecné ceny místa a času, kde a kdy se dáwka odwesti má ( §. 9–10 toho předpisu ), robota dominikální na dny wyměřené má se wyceniti jako robota rustikální ( §. 31–34 tohoto předpisu ). Strany mohau ještě před wykupowáním uzawřítí úmluwu o jiné měřítko k wykaupení dáwek, založených we smlauwách emfiteutních anebo we smlauwách o rozdělení wlastnoty. Awšak musí úmluwa takowá spůsobiti netoliko proměnění půwodní záwady w powinnosti jiné trwalé, nýbrž musí spůsobiti dokonalau abolici. Smlauwa takowá platí wšak jen tehdáž, když se swépráwní wlastník spráwněného statku wykáže, že nemá žádných dluhů anebo že dlužníci tabulární ke smlauwě přiwolují. Powinný, který se spůsobem takowým wyrownal, nemůže pohledáwati žádnau pomoc z důchodů zemských we případu naznačeném w §. 19. patentu od 4. března t. r. §. 54. Wyměření ceny této stane se při plodinách, které mají cenu trhowau, podle průměru desítiletého od r. 1834–35, wylaučíc napřed rok s nejnižší a rok s nejwyšší cenau; při plodinách jiných a při pracích, wyjímajíc robotu dominikální ale, podle cen reluowacích za posledních šesti let od 1842–47, jestli že nějaké byly, a pakliže nebyly, podle ceny průměrní těchto šesti let, která se wyšetřiti musí. §. 55. Wýkupní hodnost desátků, jenž se zakládají we smluwách a poměrech wytčených w § §. 49. a w 51., ustanowí se spůsobem w částce III. sub a ) určeným, na základu průměrných cen w předešlém §. 54. dotčených. Sláma, robota a wzájemné powinnosti toho, kdo desátky bere, nepotahují se zde do počtu. §. 56. Zwláštní powaha mnohých zwláště starých emfiteutních smluw wyhledáwá některých zwláštních ustanowení. Když je aurok emfiteutní wyměřen zcela nebo z části w ospu ( w sutém obilí ), a když a ) podle míry auroku druh a dobrota sutého obilí ustanowena jest podle cen již napřed nezměnitelně určených, anebo když pauze druh obilí jest ustanowen, mnohost ale záwisí od poměru běžících cen k sumě auroku w obilí zpláceného, tehdá slauží náhradě za základ suma auroků, která fakticky za měřitko byla přijata we wídenském čísle, ne w kon. minci. Pakli že ale b ) mnohost a druh obilí určena jest bez ohledu na sumu auroku w penězích wyřčenau, tehdá se má hodnost wyceniti podle stálé reluiční sumy, která we smlauwě umluwena byla na případ newybýwání in natura, která se skutečně platí, anebo když takowéto není podle zásady §. 53. §. 57. Poněwadž následkem zrušení poměru emfiteutního wlastnictwí wrchní přejde na wlastníka užitkowého, tento pak jakožto auplný wlastník, počínajíc od spráwního roku 1849, daně sám odwáděti musí, rozumí se samo sebau, že se žádná náhrada nedá za příspěwky ty, jež emfiteut wrchnímu wlastníkowi platíwal k zaprawení daní od něho odwáděných. §. 58. Jestliže se wrchní wlastník smluwami, rozsudky anebo jinými důwody práwními k tomu zawázal, že ze swého platiti bude wšechny daně a platy na emfiteutický grunt připadající, anebo nějakau část jejich, má wrchní wlastník emfiteutowi dáti náhradu za powinnost tuto odpadající. §. 59. Pakliže se ale emfiteuti smluwami, rozsudky anebo jinými důwody práwními zawázali, pakliže platili část nějakau daní mocnářských připadající na grunty w držení wrchního wlastníka se nacházející, jako příplatky berní, naturální dodawky, anebo dodawní reluice na misto nich, příplatky wojenské atd. za wrchního wlastníka, mají emfiteuti za zrušenau tuto powinnost dáti náhradu wrchnímu wlastníkowi. §. 60. Za základ k wyměření roční sumy této náhrady slaužiti má suma daní odwáděná za rok 1849 a počet, kterým části daně w §. 59 naznačené obsaženy jsau w celé sumě, wyměřiti se má podle dekretu dworského kanceláře od 2. srpna 1820, číslo 1340, podle gubernialního nařízení od 19. srpna 1820, čís. 41.060, a podle dworního dekretu od 7. dubna 1823 zb. zák. saud. č. 1931. §. 61. Auroky, které wrchní wlastníci za rozličnými důwody práwními brali z prodaných mlýnů, hospod, piwowárů a pálenek a jiných stawení s prowozowáním nějaké žiwnosti spojených, které tedy mají do sebe powahu auroků emfiteutních a co takowé na gruntu záležitých, anebo powahy náhrady za služebnost od wrchního wlastníka přijatau – mají se náhradě podrobiti jako jiné auroky peněžité. §. 62. Wykaupení platů změnních pod rozlićnými jmény přicházejících, které smlauwami emfitentními 589 anebo z jiných důwodů práwních wymíněny byly w případech každé zašlé změny držitele, anebo jen na případy záplatního wzdání, wykonati se má podle ustanowení následujících, která již w §. 14. patentu od 4. března byla přislíbena. §. 63. Za měřitko k wypočtení platu změnního slauží hodnota, která při odwádění laudemia před 7. zářím 1848 naposledy zběhlém byla za základ wzata, anebo o kterau se strany srownaly. Když takowéhoto měřitka není, anebo w případu každém, kde powinný toho žádá, musí se statek, z kterého se plat změnný odwádí, podle nynější swé powahy odhádati. §. 64. Když ale we smlauwě půwodní nebo obnowowací o nějakau realnost bylo wymíněné laudemium w nezměnitelném wycenění, anebo pro kazdau zběhlau změnu w určité sumě, tehdá má obsah této smlauwy slaužiti za měřítko k wypočítání tohoto platu změnního. §. 65. Při wypočítáwání hodnoty platů změnných šetřiti sluší těchto zásad: a ) Přijme se, že se pokaždé za 25 let stane proměna w držiteli. b ) Když práwo na plat změnní obmezen jest jediné na případy wzdání záplatního, jest domněnka, že mezi třemi změnami přijdau 2 případy podlehající laudemium na případ jeden od něho swobodný. c ) Když je procento při nápadech na příbuzné w linii wzhůru a dolů wstupující ustanoweno menší nežli při nápadech na osoby jiné, platí domněnka, že ze třech změn dwě se stanau mezi příbuznými a w třetím případu že držení přejde na cizého. §. 66. Hledíc k domněnkám těmto, nalezne se wýroční hodnost platu změnního: §. 65. ad a ) w případu, kde se při wšech změnách platí laudemium podle stejných percent, když se laudemium, které se wypočítati má podle hodnoty, dělí 25, §. 65. ad b ) když se dělí 37 1/2 §. 65. ad c ) když se suma platů změnních, kteréž se za dwě změny podle nižších a jednu i podle nižšího percenta z téže hodnosti wypočítati mají, dělí 75. K. p. Nějaká realnost je hodná 6000 zl., procento laudemialní určeno jest při odewzdáwání příbuzným na 2 1/2, jinak na 5 ze sta: dělá tedy laudemium za 3 případy 150 + 150 + 300 dohromady 600 zl. průměr 200 zl., hodnost roční wypadající na jeden rok 25leté odwáděcí doby 8 zl. anebo podle kratší formule počtářské: 150 + 150 + 300 = 600 = 8 zl. 75 75. §. 67. Bez náhrady mají odpadnauti následující dáwky, práce a práwa, pocházející ze smluw emfiteutních a jiných o dílném wlastnictwí: a ) Akcidence obwyklé anebo takowé percentální, které smluwau wymíněny byly pro případy změny w držitelstwí kromě platů změněných, jakož i akcidence a taxy, nech byly wymíněny pro dotčený toliko případ anebo na každý rok ( §. 5. zákon od 7. září ); b ) smluwau wymíněné práwo odúmrtí, wtrhy wkročowací a předkupní. c ) Při dominikálních chalupnících 13 dní naturální robotu anebo přiměřená část robotního auroku na místo naturální roboty umluweného anebo přejmutého. d ) Wázanost šenkýřů, aby nápoje odebírali od wrchnosti ( wůbec těch, kteří propinační práwo mají ), ač jestliže záwazek tento wýslowně nebyl wymíněn w půwodní anebo pozdější práwně platné smlauwě emfiteutní anebo oddilné wlastnictwí uzawřené. W případu opačném ponecháwá se ustanowení náhrady na tu dobu, až se bude propinační práwo pořádati. e ) Nehledíc k obsahu smlauwy, powinnost šenkýřů, aby jisté napřed určené kwantum nápoje, k. př. na každý sud piwa tolik kořalky odebírali od těch, kdo propinační práwo mají. f ) Wšechny záwazky náležící na wlastníka užitkowého a třeba moci smlauwy, které jej w přiměřeném užíwání obmezují jen k tomu aučelu, aby se některý grunt emfiteutní jistým spůsobem wzděláwal anebo aby se docílilo uznání wrchního wlastnictwí wždy se opakující. §. 68. Wzájemné dáwky a práce wrchních wlastníků in natura a w penězích powažowati se budau podle týchž zásad jako dáwky a práce emfiteutů, což zwláště platí o zawázanosti k dáwání stawiwa, jehožto wýroční hodnost se wyměří podle §. 53. a 54. tohoto nařízení. Nebyla-li dáwka wyměřena podle smlauwy na každý rok, nýbrž na jisté delší doby anebo pro určité případy w nejistém běhu času se naskytující, ku př. k nowému wystawení anebo k sprawení nějaké stawby, má se wyměřiti wýroční plat podle jistého počtu let, anebo w případu druhém, kde se nestane žádná úmluwa mezi wlastníkem wrchním a užitkowým, podle počtu let ustanoweného od znalců, we kterých se případnost dawku tuto wyžadující může opakowati, prohlédajíc při tom k powaze a k mnohosti potřebného dříwí stejným spůsobem wyměřené. §. 69. Je-li ku práci jistého spůsobu wýslowně wymíněna robota, anebo je-li práce takowá, žeby se robotau udělati mohla, mají se dáwky tyto, jejichž welikost se má, potřeba-li ustanowíc napřed podíl na každý rok připadající, wyceniti ode znalců podle týchž cen náhradních, jaké wyměřeny byly za robotu w obci té, ku které emfiteut náleží. §. 70. Když wrchní wlastník zawázán jest emfiteutowi k jistým stawbám na staweních anebo dílech, ku př. k zachowání stawidel, splawu atd., wycení se takowýto záwazek za příčinau náhrady tímto spůsobem: A. Nowé stawby. a ) Pro každý hlawní díl obzwláště má se wy měřiti w penězích náklad, kterého by bylo potřeba, kdyby se podle poslední swé wýstawnosti a w té rozsáhlosti, pro kterau práce a dáwky půwodně byly wymíněny anebo později powoleny, znowa měi wystawowati. b ) Má se wyšetřiti, kolik let každý jednotliwý předmět nowě wystawený wydržeti může při řádném dohledu a jsauc w prawý čas oprawowán, až nowé jeho přestawení bude zapotřebí. c ) Hledíc k této normální době a k času, který uplynul od posledního wystawení, má se wypátrati, po koliko letech počitajíc od doby, kdy se wykaupení stalo, bude zapotřebí nowého přestawení. d ) Z toho se nalezne: 1. Plat, který powinný zaplatit musí za příští léta podle c ) spočtená, wypočítajíc část splatní, kterau se při pěti ze sta w čase sub c ) ustanoweném splatí stawební jistina sub a ) wypočítaná. 2. Plat, který powinný platiti má na wěčné časy, počínajíc od přijaté doby nejbližšího nowého přestawowání, spočítajíc splatní část, kterau se při pěti ze sta w normálním čase sub b ) wyměřeným wyplatí stawební jistina sub a ) wypočtena. – Tabelly slaužící k tomuto wypočítání co nejdříwe se wydají. Z nich bude lze wypočítati též jistinu, kterau powinný bude moci wyplatiti jeden nebo druhý plat buďto hned anebo během času na wždy. B. Reparatury. Když se dokázati nemůže ani z hodnowěrných zápisek ani spůsobem jiným, mnoho-li skutečně dělal w průměru náklad na spráwy za normální dobu sub a ) wyměřenau, aniž se strany o to porownati nemohau, tehdá se má wyšetřiti, mnoho-li nákladu zapotřebí jest na celý čas, pokud stawení dle a ) domněle trwati bude, na spráwy, které se w přiměřených dobách po wíce nebo méně letech porozwrhnau. Náklad tento dělí se počtem let ad a. přijatých a obdrží se wýroční plat k wykaupení nákladu reparaturního. Platy ad A. & B. wyměřené dají celý wýkupní plat, kterým se náklad stawební wykaupí. Na nowé stawby a reparatury, které spůsobeny budau příhodami elementárními nebo zlomyslností, má se zřetel míti jen tehdá, když jsau o tom wýslowná ustanowení ku prospěchu toho kdo má práwo. Když stawení, na jehožto nowé přestawowání a reparatury ustanowen byl wýroční plat wykupní, později se zkazí, nebo auplně zpustí, pomine práwo na umluwený plat wýroční potud, pokud stawba nebude opět obnowena, a pakli že se to po 30 let nestane, pomine na wždy. §. 71. Práwa k wedení wody zůstanau w platnosti, dokud wydán nebude zákon, jímž bude spořádáno wlastnictwí i užíwání wod, a nenáležejí tedy předběžně w toto wyjednáwání wýkupní. ( Dokončení. )


24 duben 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [X], Titulek: [Redakční sdělení], Autor: Havlíček, Karel
Na některé doptáwky buď u nás, buď u c. k. pošt činěné oznamujeme, že w tomto ětwrtletí Šotek jen jednau wyšel, a sice hned 1. dubna.


11. listopad 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Prahy, Titulek: [otisk úředního návěští], Autor: Havlíček, Karel
* * * Wčerejší auřední oznamowatel Pražských nowin podáwá následující náwěští zemského gubernium: „ Ministerstwo weř. wyučowání nařídilo na náwrh českého gubernium strany zřízení zwláštních professorů českého jazyka a slowesnosti na některých českých gymnasiích, přípisem od 21. října 1849: Poněwadž teprwé budaucí zřízení škol o tom rozhodne, je-li prospěšněji, aby českému jazyku bylo wyučowáno na každém gymnasium od zwláštního učitele, anebo od učitelů filologických předmětů, a poněwadž je radno, by se učitelowé, nežli konečně ustanowení budau, podlé swé schopností zkusili, uděluje se zemskému gubernium moc, aby začínajíc se školním rokem 1848, na každém gymnasium w českém okresu ustanowilo wlastního učitele českého jazyka a literatury prozatímně jako supplenta, a jemu plat wyměřilo podlé platu grammatikalního professora na autraty studijního fondu. Při wolení těchto supplentů má se na zřeteli míti důkladná wzdělanost w českém jazyku a literatuře, ale také spůsobnost k jiným, zwláště filologickým předmětům gymnasijním. Na základu tohoto nařízení jedná se nyní o ustanowení těchto supplentů na třech gymnasiích Pražských, pak w Jičíně, w Králowé Hradci, w Rychnowě, w Mladé Boleslawi, w Něm. Brodě, w Jindřichowě Hradci, w Písku, w Plzni, w Klatowech a w Litomyšli, a wyzýwají se tedy ti, kteří se o tato supplenstwí ucházeti chtějí a swrchu wytčenými wlastnostmi náležitě se wýkázati mohau, aby odůwodněné swé žádosti dozajista do 24. listopadu 1848 u zemského gubernium zadali, a kdyby se jen na jednom gymnasium chtěli ucházeti, toto w žádosti swé wýslowně podotkli. W Praze dne 6. listopadu 1848. “


28. červen 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [Zpráva], Titulek: Zásady o zařízeních, Autor: Havlíček, Karel (překl.)
Jeho c. k. Milost powolil na náwrh saudního ministra nejwyšším rozhodnutím od 16. čerwna t. r., aby se při prowádění stwrzeného již zřízení saudního w jednotliwých zemích korunních podle následujících prawidel šlo před se: Zásady o zařízeních, která se po stwrzení zřízení saudního k jeho prowedení w jednotliwých zemích učiniti mají. Ustanowení obecná. §. 1. Když nawržené zřízení saudní od JMsti bude stwrzeno w jedné nebo několika zemích korunních, přislušících pod jeden a týž wrchní saud zemský, zřízena bude pro obwod každého wrchního zemského saudu a wyminečně i také pro Wídeň pro welikau její rozsáhlost a pro zwláštní zařízení, kterých tam ke spořádání saudů jest zapotřebí, zwláštní zemská komisse k zawedení saudů, která o podrobné prowedení stwrzených náwrhů pečowati má. O zemských komissích. §. 2. Komisse tato má míti swé sídlo w tom místě, kde se nalezá wrchní saud zemský již stáwající a budaucně tam zůstanaucí, anebo kde nowě zřízený wrchní saud zemský budaucně sídlo swé míti bude. Jak budau sestaweny. §. 3. Komisse tato záležeti má z předsedy, jejž saudní ministr ustanowí, a ze čtyr mužů v saudnictwí zběhlých, za které předseda komisse saudnímu ministrowi nawrhnauti má důstojné kandidáty ze zřizowacích komissarů, ze zemských a krajských referentů u wrchních saudů, anebo z jiných proslulých, w poměrech země dobře obeznalých saudních úředníků, jakož i z generálního prokurotora, který u každého wrch. zemského saudu ustanowen bude, jakožto audů stálých. §. 4. Ku komissi této mají se přibrati též 1 nebo 2 audowé wyššího zemského spráwního auřadu těch zemí korunních, kteréž mají společný wrchní saud zemský, napřed se o tom s ministrem wnitřních záležitostí srozumíc, který auředníky tyto sám obeře. Tito mají býti přítomni při poradách o otázkách, jenž mají wplyw na politické rozdělení země a na administrací na poměry obecní, na wolení osob ke službám administrativním spůsobilých. §. 5. K těmto komissím má býti powolán i také stawitel w oboru swém wýtečný k posuzowání nahodilých staweb, co se wěci týká, a auředník aučtárnický ku zkaušení a uprawowání rozwrhů autrat a jiných předmětů, zabíhajících do aučetnictwí. §. 6. Ostatní osoby pomocné a služebné má si předseda podle potřeby wybrati z osob sloužících wladařského saudu prwní instance, nacházejícího se w sídle komisse, srozuměw se o to s jeho předsedau. §. 7. Komissí tato má státi neodwisle a samostatně od wrchního zemského saudu, i má se w záležitostech, které se dotýkají zřízení obcí a politické spráwy, anebo kde se pomoc politických anebo jiných úřadů pohledáwati musí, srozumíwati se spráwcem zemským a wšemi auřady jinými. Ke swým poradám o náwrzích a zařízeních, které jsauce důležitější přiwolání důwěrníkůw anebo jiných zkušených w praktické službě stojících auředníků činí žádaucím, může i také powoláwat muže takowé. §. 8. Přednostowi komisse pod wlastním jeho rukojemstwím a odpowědností k saudnímu ministru dána jest moc a zwolnost ke wšem whodným zařízením, kterých pohledáwá prowedení nowého zřízení saudního, a při kterých potwrzení saudního ministerstwa nebylo wýslowně wyhraženo, anebo při kterých on neshledá za dobré pro zwláštní důležitost poměrů anebo pro tu okolnost, žeby z příčiny otázky o zásadu w tom dotýkanau pohledáwala rozřešení wšeobecného, jeho si wyžadowati. Práce, na komissí wzložené, má mezi stálé audy komisse poděliti, s nimi o prowedení jejich radu bráti, náwrhy a mínění jejich slyšeti a podle nich přiměřená nařízení činiti. Od citu powinnosti a čestnosti audů komisse očekáwá se, že předsedu co nejausilněji podporowati budau we wšech záležitostech, jenž se týkají zřízení saudního. O působnosti zemských komissí. §. 9. Působnost zemských komissí má se wztahowati: 1. Ku prowedení saudního zřízení od JMsti w každé korunní zemi potwrzeného wůbec. 2. K opatření potřebných auředních místností a potřeb kancelářských. 3. K náwrhům obsazowacím na místa w nowých úřadech ku kompetenci jejich přikázané. 4. Ke spůsobení příprawních prací ku přewedení auřadů a k zawedení budaucích saudů. 5. Ke skutečnému přewedení auřadůw a působnosti nowých saudů. 6. K nawrhowání, aby wydány byly wšechna takowá nařízení, která ke zdárnému pořádání auředních řízení, k auplnému upewnění zřízení saudního, k odstranění nahodilých překážek a k wesměsnému pojištění stawu práwního mimo to ještě zawesti se musí, a jejichžto potřebu ukáže zkušenost nabytá při prowádění saudního zřízení. O podrobném prowedení saudního zřízení. §. 10. Ad I. počítati sluší: a ) Aby se we srozumění se zemskými auřady wydalo prohlášení jednotliwých podrobností k uweřejnění se hodících a žádaucích o budaucím zřízení saudním, udajíc při tom, které panstwí, osady farní a místní ku každému saudu budau přikázány, a ku kterým okresním trestním saudům nad prowiněními, ku kterým zemským saudům a wrchním zemským saudům budau slušeti. b ) Aby se meze saudů okresních důkladně wyměřily, aby se spůsobilo jich popsání a založily saudní mappy o jednotliwých saudech okresních. c ) Aby se wypsaly konkursy pro jednotliwá auřední místa, wyjímajíc místa předsed a senátních předsed saudů zemských a wrchních zemských, dodajíc ku každému služné a místa auřední s wybídnutím, aby se také wšichni auředníci wladařští již slaužící hlásili, ti pak, kteří posud u sborowého saudu stáli, aby swá přání a jiné žádosti podali swému presidium. Lhůta konkursní má se wyměřiti na 14 a nejdéle na 30 dní; žádosti se mají zadati přímo u zemského presidium, wyjímajíc žádosti auředníků sborowních. O těchto posledně jmenowaných má presidium sborowého saudu udělati sepsání a předložiti je se zadanými žádostmi a wýkazy o spůsobilosti posawadnímu odwolacímu saudu. d ) Aby se stalo srozumění s auřady politickými o auplné rozdělení saudnictwí od řízení sprawowního a berního, pak přejmutí wztahujících se na to spísů a kass, a aby se potřební k tomu auředníci a pomocníci ustanowili. e ) Aby se pořídily rozličné žádosti, zadané k saudnímu ministerstwu, které se zřizowacím komissím předloží k nahlédnutí a uwážení. f ) Aby se jednalo a rozhodowalo o wšelikých námitkách, kteréž zadají obce, aby přiděleny byly k jiným saudům okresním, nežli ku kterým byly přikázány. Na námitky tyto může se, pokud se nedotýkají podstaty stwrzeného rozdělení saudního, míti ohled i k nim swolowati we srozumění zemských auřadů. Wšechny jiné námitky, jmenowitě proti wytknutým již sídlům saudním anebo takowé, žeby jimi zřízení saudní opět bylo wydáno w nejistotu, nemají se wůbec powolowati. ( Dokončení. )


22. říjen 1848, Zdroj: Národní Noviny, Část: X, Titulek: [odmítnutí kritiky ze strany úřadů], Autor: Havlíček, Karel
H. B. Úřadowé naši si tak často ztěžují, že od té doby, co konstituce nastala, nejsau w náležité úctě, a že se na ně jen ustawičně hana metá. Jmenowitě na redakci Národních Nowin zwykli jsau žalowati, že prý lid proti auřadům popuzuje, jej dráždí, auřady a auředníky o wážnost přiwádí atd. Musíme tomu wšemu odporowati, a prawíme, že žádný není wětší nepřítel a škůdce auřadnictwa, než auřadníci sami. Kdyby oni swědomitě swau povinnost wykonáwali, požíwali by wšude nejwětší wážnosti, takto ale mnozí auředníci protiwením se zákonu sami na sebe uwalují zášť a potupu národu. Weliká část wenkowského úřadnictwa posud ještě na konstituci a jmenowitě na zrušení poddanstwí jaksi newěří, jakož máme práwě patrný důkaz před rukama. Známo jest, že dle ustanowení sněmu říškého, potwrzeného již od JMC., wšechen rozdíl mezi wrchností a poddanými přestal. Jeden z newyhnutelných následků toho jest, že nyní wojsko, které dříwe jen do statků selských kladeno býwalo, nyní také do dworů býwalých wrchností we stejné míře ubytowati se musí. Awšak auřad Auřinoweský tomu posud nikterak rozuměti nechce, a jenom selské statky jako dříve wojskem obtěžuje, a na wšechny slušné žádosti obce Dubské jen následující udělil odpowěď: Dubecký rychtáři! Ohledně wložení wojska do Dubeckého dwora slawný krajský auřad požádán byl, aby zpráwu udělil, jestli tento knížecí dwůr již od přítomného času wložení wojska obdržeti má, poněwadž w cís. patentu žádného bližšího wyswětlení není. To samé se sausedům, kteří doptáwku při auřadě činili, oznámilo, a jim se také wyrownání w tom pádu přislíbilo, když by ta wěc takowá byla, žeby od přítomného času již wojsko do dworu patřilo. Nyní ale přece auřad skrze pana purkrabího se dowěděl, že sausedé ze swé wlastní moci wojáky do dworu wložiti chtějí. Powažte, že swéwolnost žádných dobrých následků nemá a že srownanliwost wšude potřebná jest. Odkažte tyto sausedy k trpěliwosti, ať zpráwu od krajského auřadu očekáwají, a zmiňte jim, že se wšechno wyrowná, když by oni za dwůr něco konali. Já jsem pana wachtmeistra také žádal, aby wojáky do dworu nekladl. — Také radím, abysme jistotu, jak se to wynachází, obdrželi, by se někteří sausedé do krajského auřadu odebrali. W Auřiňowsi dne 10. října 1848. Al. Leitl, wrchní. Radíme p. wrchnímu, aby na žádné odpowědi krajského auřadu nečekal a to plnil, co zákon prawí. Zákon ale prawí, že není rozdílu mezi statky, tedy musí dwůr Dubský tak dobře trpěti wložení wojska jako každý jiný dwůr selský, a to sice w poměru kontribučním. Tomu mohl p. wrchní, kdyby byl chtěl, rozuměti bez optáwky u kraj. auřadu, a jestli to neučiní hned, radíme obci Dubské ( jakož každé jiné, která se w podobném pádu nachází ), aby si počet wojska do obce wloženého zatím dobře pamatowala, a pak od býwalých wrchnostenských dworů slušnau náhradu na penězích požádala, která ji minauti nemůže.


19. říjen 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Prahy, Titulek: [Žádost poslanců měšťanského wýboru], Autor: Havlíček, Karel
[ tři hvězdičky ] Poslancowé měšťanského wýboru wyprawení do Holomauce podali JMC. následují žádost: Waše c. kr. Milosti! Těžká doba zkaužky přišla na Rakausko, a Rakausko wítězně wyjde z ní. Rukojemstím toho jest wštípený národům rakauským neproměnitelný smysl pro swobodu a práwo, rukojemstwím toho jest newyhladitelná wěrnost, kterauž národowé tito přirozeným swým panowníkům po wšechny časy zachowati se snažili. Waše Milosti! neujctiwěji podepsaní přicházejí z poručení hlawního města českého, aby we jménu jeho k swému ústawnímu Císaři a Králi často již oswědčené ubezbečení nejwraucnější oddanosti, přichylnosti a wěrnosti opětowali. Wyslowují ale také důwěrnauu naději, že Waše c. kr. Milost swobody a práwa ústawní posawáde národům propuštěná niterak nebude chtíti skracowati. Jednať jest zwláště prosba, jejížto wyplnění od otcowského srdce Waší Milosti důwěrně očekáwáme; a ta jest, aby naše sesterská Wídeň, následkem neobyčených událostí w neobyčejné postawení k císařstwí byla stržena, nebyla přiwedena prostředky přísnosti, nýbrž otcowskau laskawostí a milostí na stanowisko císařskému městu příslušné. Jelikož Wídeň zbrojnau mocí je sklíčena, což zbudilo obáwání nějakého nebezpečenswí pro swobodu, ukazuje se potřeba prostřednictwí. Praha, přetrpěwší před nedáwnem hrůzy obležení, a pohledajíc proto se srdečnau saustrastí na sesterskau Wídeň, Praha, domýšlejíc se we mimořádném nynějším stawu Wídně nebezpečenstwí pro pokoj celého mocnářstwí a zewnitř blahobyt, pokládala, ačkoli neznajíc prawých příčin tamního hnutí, za powinnost swau, nabídnauti se skrze podepsané swým prostřednictwím, pakli by ho WMst. přijmauti za dobré shledala. Dá se nadíti, že měšťané Wídeňští w takowéto důležitosti bratrů swých Pražských s důwěrau přiwítají. Uctiwě podepsaní wznáší na WMst. snažnau prosbu, abyste prostřednictwí toto z nejwěrnějšího srdce a s nejčistším aumyslem nabídnuté přijmauti a wydáním manifestu k národům rakauským, kterýž by jim zachowání wšech posawádních koncessí zabezpečil, meze wyměřiti ráčili, w nichž bychom s Wídní wyjednáwati směli. Kdyby hlawní město Praha, kdyby podepsaní jakožto poslancowé jeho mohli nápomocni býti na této pokojné cestě, spatřili by w tom uznání swého poctiwého smýšlení a wěrnosti. W Holomauci dne 16. října 1848. Podepsáno 12 poslanců Pražských. Odpowěď JMsti. při audiencí dne 17. října 1848 od 10 ¼ hod. ráno. „ Uznáwám rád šlechetný aumysl wašeho poslání. Staw hlawního města je wšak takowý, že si pozůstawiti musím, použíti k nawrácení w něm pokoje a bezpečnosti wšech mě přístupných prostředků podlé okolností, při čemž mé nejtaužebnější přání jest, aby k tomu nejmenší co možná wynaložení sil a má otcowská napomínání stačily. “ Kníže Lobkowic ubezpečowal deputowané, že císař přijal se zwláštním potěšením oswědčení nezměnné oddanosti z úst jejich, že dobytá práwa w březnu a kwětnu nebudau nijak obmezena a zkrácena, že Wídeň nebude bombardowána aniž která swoboda wzata; nýbrž že se stahowáním wojska kolem Wídně chce toho docílit, aby měšťané byli přinuceni, proletariát a akademickau legii sami odzbrojit. ‒ Proti Uhrům wšak a jmenowitě proti Pešti zakročí se se wší přísností. Do 19. t. m. bude k obklopení Wídně pohromadě 30 práporů řadowého wojska, 22 škadron jízdy a 8 batterií děl, krom Horwatů (? ), zároweň ale udeří se na Pešť, a sice z dola od Srbů a zhora od polské armády; sbor generála Rotha, který není zajat od Maďarů, spojí se s nimi.


24. květen 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [Titulní strana], Titulek: [Následující článek], Autor: Havlíček, Karel
– Následující článek jest nám zaslán k uweřejnění: W č. 116 Nár. Now. jsme obwiňowáni, že se přičiňujem o to, aby se katastr české země odewzdal říšské moci, i nalezá se w tom zřejmý odpor s dříwějším postawením naším naproti předbřeznowé wládě, které bylo wyznačena co stálá opposice. W ohledu poslednějším musíme podotknauti, že jsme ani dříwe nestáli w řadách oněch, kteří powažowali opposici proti wládě za řemeslo, které pod každau wýmínkau prowozowati se má, aniž budaucně hodláme w ty řady wstaupiti; nýbrž že jsme wždycky jen tehdáž opponowali a opponowati budeme, když naše přeswědčení za powinnost to míti bude. Skutek nám obzwláště namítnutý musíme tím spíše za neprawdu prohlásiti, an ještě pořád záležitostí o wykaupení gruntowních záwad ludkem se obíráme, a posawad pražádné příležitosti jsme neměli, bychom stran budaucího řízení katastru gruntowní daně swé zdání naproti wladě wyřkli. I musíme toho jen litowati, že orgán, který jako Nár. Now. k lepším a slušnějším listům počítán býti chce, donášky aneb wytržná sdělení ze saukromých rozmluw použíwá co pramene ku swým článkům, neostýchaje se weřejně na tom základu někoho w podezření uwáděti. We Wídni dne 22. kwětna 1849. Wojtěch hrabě Nostic. Wáclaw rytíř Bohuš. Pozn. red. Jest owšem wěc přirozená, že redakce Nár. Nowin nejsauc we Wídni a nemajíc také wůbec přístupu osobně k ministerským poradám, nemůže swá data jinak než ze zpráw jí o tom podaných – owšem ale wíry hodných – čerpati. Musíme se přiznat, žeby nám samým welice milo bylo, kdyby se páni zasílatele této oprawy skutečně zasadili o zachowání katastru pro zem, a litujeme jen, že jejich úmysl ze zaslaného článku přece nikterak newyswítá.


17. březen 1846, Zdroj: Česká včela, Část: Masopust v Paříži, Titulek: [Poznámka pod čarou], Autor: Havlíček, Karel
Spisowatel tohoto článku, přítel můj, práwě nyní měská w Paříži, za příčinou důkladnějšího seznání jazyka, literatury a národnosti francouzké, aby pak dle možností nowý tento 88 žiwel uwedl do literatury naší, bohužel němectwím pouhým přesycené. Budoucně bohda wíce podobných článku o žiwotě a literatuře francouzů z jeho péra čtenářstwu podáme. Chystá nám rownež mluwnici jazyka francouzského, Francouzsko-český slowník, w kteréžto práci již před odjezdem dost daleko byl pokročil. H. Borowský


7. srpen 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Prahy, Titulek: [zpráva], Autor: Havlíček, Karel
– Sdělujeme čtenářstwu našemu smutnau zpráwu, že Frant. Alex. Heber dne 29. čerwence w Náchodě we 34. roce swého stáří zemřel. On byl welmi horliwý spisowatel w řeči německé a prospíwal naší wlasti w tomto spůsobu welmi pilně. Kdo nezná jeho spisů o hradech českých a morawských? Litujeme welice, že jsa ještě tak mladý odňat jest našim silám spisowatelským, nebo zajisté bychom se byli ještě dočkali mnohého dobrého díla od něho.


8. prosinec 1846, Zdroj: Česká včela, Část: Umělecké novinky, Titulek: [oznámení], Autor: Havlíček, Karel
Tentokrát s welikým potěšením oznamujeme dwě zdařilá, i dle myšlénky i dle wywedení, díla našeho wlastenského umělce p. Šíra. Wyšlyť práwě z jeho kamennopisné dílny dwa obrazy, jenž se jistě dotknau srdce každého našince, zwlášť Morawanů. Prwní jest wyobrazení dwau bratří, apoštolů našich Kyrila a Methoda, dle pěkného náwrhu našeho wýtečného malíře Hellicha, jenž se poněkud liší od mramorowého sausoší Marxowa w Týně. Druhý „ Swatopluk Morawský a synowé jeho “ jest wyobrazení té powěstné sceny, jak Swatopluk Morawský tři syny swé ( alegoricky Morawany, Slowáky a Čechy ) swornosti a jednotě učí podobenstwím praktickým, dáwaje jim totiž napřed lámati jednotliwé hole, což lehko jest, pak ale celau otýpku, což nemožná. Tím je napomenul, aby proti cizincům dohromady stáli. Bolestný dojem působí poněkud obraz tento každému, kdo nynější staw Slowenska powáží, které od tohoto naučení Swatoplukowa ubočilo ke swé a ostatních dwau bratří weliké škodě. – Náwrh jest opět p. Hellichůw. Nad obrazem skwí se,, Orlice pestrá našeho lwa wždy upřímná sestra “ erb Morawský. Obrazy prodáwají se u p. Šíra na Spálené ulici.


3. červenec 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: X, Titulek: Přednešení finančního ministra o prostředcích k zahražení státních potřeb a k navrácení pořádku ve správě důchodů, Autor: Havlíček, Karel (překl.)
Přednešení finančního ministra o prostředcích k zahražení státních potřeb a k nawrácení pořádku we spráwě důchodů. Nejmilostiwější Pane! Následkem silných hýbání, we kterých se stát rakauský od událostí březnowých 1848 nachází, nastaly we finančním stawu říše nesnáze a wýtržky, jakých hledíc k welikosti potřeb státních obrowskau měrau wzrůstajících a k obtížnostem w opatřowání prostředku k jich zahražení, nikdy ještě nebýwalo, newyjímajíc ani někdejší nejnebezpečnější doby rakauského mocnářstwí. Na jihu říše musela se wésti krwawá wálka proti wnitřní wzpauře a proti wěrolomným nepřátelům cizím. W Uhřích a w Sedmihradech přiwedla nebezpečná strana plány ke zralosti, které směřowaly k dokonalému odtržení rozlehlých těchto zemí od wespolné říše, i nepřestala na tom, aby roztrhla swazek, který po sta let tyto země k jich prospěchu spojowal s Rakauskem, a aby odepřela wšeliký příspěwek ke společným potřebám státním, ale udeřila i na wojska zákonité wlády na sausední půdě pode zdmi sídelního města. Také zde wypukla wálka domácí a w ostatních částích auzemí státního ochromena byla síla moci wýkonné. Wšechno, co bylo, mělo se od samých základů přeměniti, a přece nebylo lze utwořiti nowé, co býwalé mělo nahraditi. Obchod wnitřní násilně byl přetržen anebo zastawen od nastalých zmatků neméně nežli obchod do cizozemska, který beztoho poklesnul nejistotau politických poměrů w západní a polední Ewropě. Aučinek wšech těchto nepřízniwých okolností na důchody státní nemohl býti jinačí, leč nanejwýš záhubný. Přímné daně nemohly se ani w zemích, we wěrnosti setrwalých, prawidelně wybírati; wýnos daní nepřímných klesal zároweň s klesáním obchodu a s oslabením prostředků ku prowádění posawadního zřízení berního. Přece wšak bylo wojsko během minulých patnácti měsíců wíce než zdwojnásobněno, ohromné množstwí potřeb wálečných opatřeno, wšechny záwazky státu k wěřitelům jeho wěrně plněny, a wůbec nenastala w placení ani na okamžení sebe menší zastáwka. Na uzawření nowé sebe mírnější půjčky nebylo w běhu r. 1848 ani pomysliti, a ačkoli že se následkem našich wítězstwí okolnosti k dostání půjčky přízniwěji zpodobaly, nastáwaly wždy přece po malých přestáwkách nowé zámoty doma i za hranicemi, které by udělání dluhu ne-li nemožným, jistě welmi nesnadným učinily. U prostřed takowých nesnází nezbýwalo jiného prostředku, než aby se nedostatek zaprawowal z wisícího dluhu. W této době bezpříkladného boje, spojeného s nebezpečími, ztrátami a požadawky wšelikého spůsobu, oswědčila se weliká důležitost auwěrního ústawu, jejž Rakausko na národním banku má. Nyní nastal čas, kde se oswědčil weliký ostroum oněch státníků, kteří ústaw tento uwedli do žiwota. On wykonal rakauskému státu w přetěžké době, která jej nawštíwila, služby nejdůležítější, a až jednau, jakož se toho bohdá brzy dočkáme, obnowení welikého jednotného Rakauska na základech od WMsti w ústawě od 4. března 1849 wytčených bude dokonáno a upewněno, nebude národnímu banku ujíti uznání, jaké weliké aučastenstwí měl w opatřowání prostředků, bez kterých by welké toto a slawné dílo nebylo se mohlo podniknauti. Awšak nebylo lze, beze škod a nesnází dosáhnauti pomoci, kterau byl stát wydáním papírů wisícího dluhu a užíwáním banku hledati přinucen. Wyměňowání bankowek muselo se zmenšiti a nucený kurs naříditi. Kursy směnní ukazowaly se pro Wídeň naproti cizím zemím nepřízniwě, k čemuž wedlé ostatních poměrů nemálo přispěl zákaz wywážení peněz, pak pletichy strany rakauskému státu nepřátelské. Zatím se ale kolisání směnních kursů udrželo w jistých mezích, ze kterých až do nejnowějších dob na chwíle toliko wystupowalo. Když ale wojska WMsti w Uhřích zpátečním tahem se daly, užíwalo se události této k rozšiřowání nesmírných znepokojowaní a k tomu, aby se směnní kurs pomocí nejhoršího přehánění wyhnali na záwratnau wýšku. Bursa se stala kormútliwým jewištěm obecné malomyslnosti, kterau nepřátelé wlády hleděli udržowati a pokud možná zwětšowati. Ministerstwo prohlídalo co nejpečliwěji ku prostředkům, aby tomuto obtížnému a na nejwýš záhubnému stawu wěcí nějaké meze položilo a co nejdříwe možná konec udělalo. Každý, kdo okolnosti nestranně rozwažowal, nahlédnauti musil, že se trwalé přízniwé změny nynějších okolností nedá docíliti jinak leč šťastným obratem wálky uherské a wýhodným mírem se Sardinskem. Přes to nezanedbaly se mezi tím prostředky, kterých se k ulewení zlého bylo lze uchopiti. Wyzwalo se ředitelstwo národního banku, jehožto noty nejblíže jsau dotýkány spůsobeným padáním cen, aby se wyjádřilo o powaze tohoto zlého a o prostředcích k jeho odwrácení. Wyjádření bankowního ředitelstwa uwidí WMst z přílohy. Nawrhuje w něm, aby wydalo zadržaných posud asi 50.000 bankowních akcií, k rozmnožení bankowního fondu a ke zmenšení bankowek w oběhu se nalézajících. Mezi tím obrátila také Wídeňská obchodní komora swau pozornost k dotýkané wěci, i žádala mne, abych s ní a s jinými znalci wešel w poradu. Mně i ministerní raddě byla žádost tato welmi wítaná, neboť poznání prawdy může jen prospíwati 561 w poradách s muži u wěci zběhlých. Porady se častěji držely. Byli při nich audowé obchodní komory, průmyslowé jednoty, bankowní guvernér, ředitelowé nar. banku, wážený obchodník Pražský zde práwě přítomný a poslanci měšť. obchodnictwa. Poslanci obchodnictwa Terstského pohříchu přišli již pozdě, aby se byli mohli přiaučastniti w poradách. Záwěrní wýsledek těchto porad obsažen jest w přiložených protokollích a spis k nim přidaný, we kterém se dáwají tyto náwrhy: 1. Aby se otewřela dobrowolná půjčka počtem 60 milionů zlatých cestau subskripce. 2. Aby se prozatím k zahražení státních potřeb wydaly 3%owé poukazky kassowní summau 25 milionů zlatých, k jejichžto eskomptowání by se bank zawázal. 3. Kdyby z 25 milionů přebyla u banku suma k eskomtowání nepotřebná, zůstalo by obrácení její ministru finančnímu. 4. Aby finanční ministerstwo weřejně prohlásilo bankownímu ředitelstwu, že nawrácení obdržených záloh počítá za nejswětější swau powinnost, a určuje k tomu wáleční náhradu od Piemontu. Zároweň pak aby ředitelstwo banku ubezpečilo obecenstwo, že wšemi prostředky k tomu hleděti bude, aby mohlo opět hotowými wypláceti, že k wůli tomu uzawřelo wydati asi 50.000 akcií, a že je wydá, jak mile doba příhodná nastane. 5. Aby se zápowěď wýwozu penězného zároweň s prohlášením půjčky wyzdwihla. 6. Aby se wydalo prowolání k obecenstwu, jenž by je poučilo a upokojilo. Poněwadž bankowní ředitelstwo celé chtělo o náwrhy tyto poradu bráti, dodal jsem mu je prozatím i předkládám we příloze wýsledek jejich porad. Bankowní ředitelstwo přistaupilo k náwrhům komisse. Wšechno, co se koli za posledních šest měsíců stalo následkem zištných špekulací zlomyslného rýpalstwí, zmizí samo od sebe, jak mile se wálečné operace a zahraničné poměry přízniwěji začnau podobati, čehož owšem w krátkém čase očekáwati jest. Přes to přece jsem téhož mínění jako komisse, že jest newyhnutelné, aby se učinily důkladné zařízení k dosažení lepších směnních kursů naproti cizozemí, a že nyní práwě nastal čas, aby se k zařízením těmto spůsobila. Nežli wšak přikročím k podrobnému rozebírání zašlých rozličných náwrhů, mám za to, že přede wším wyložiti musím zásady, o které se ministerská radda dáwno již srownala a které byla s wůlí a wědomím WMsti prowesti uzawřela, dříwe ještě nežli bankowní ředitelstwa a obchodní komora nějaký krok w příčině té učinily. Noty rak. národního banku dělají nyní měnu zemskau zákonně uznanau. Úlohau nejpilnější jest, ohraditi tuto zemskau měnu před nejistotau, a udělati národnímu banku zamožné, aby noty swé mohl opět počnaut wyměňowati. Má-li se wšak aučele tohoto dosíci, zapotřebí jest mimo náwrat důwěry, který záwisí od přízniwého obratu poměrů domácích i zahraničních, také ještě zapotřebí, aby co možná nejméně použíwal banku k rozmnožowání banknot a wydatné kroky udělal ke splacení swého dluhu národnímu banku. Ministerská radda tedy uzawřela: a ) Aby se běžící potřeby státní zaprawowaly z prostředků zákonem k tomu předepsaných, od banku pak aby nebrala wíce nežli w míře posawadními smluwami určené. b ) Jak mile politické poměry toho dopustí, aby se uzawřela půjčka a sešlé z ní hotowé peníze aby se dodaly, pokud bude možná, banku; c ) Aby se náhrada wáleční, kterau z míru we Wlaších očekáwati jest, dala nár. banku. d ) Aby se na budaucno ustanowila míra, we kterau státní dluh a wydáwání bankowek pro budaucno má býti přiwedeno, a w poměru k tomu aby se spůsobily potřebné rozmnožení bankowního fondu. e ) Aby se zákaz wýwozu peněžného wyzdwihl zároweň s uzawřením půjčky. ( Dokončení. )


26. září 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: [titulní strana], Titulek: [O výkladu nařízení o češtině na gymnáziích zemskou správou], Autor: Havlíček, Karel
H. B. Dne 1. listopadu počne nowý školní běh na gymnasiích. Jak slyšíme z několika stran, wykládá si naše zemská spráwa ono nejnowější nařízení ministerstwa strany uwedení češtiny na gymnasiích jenom w ten smysl, že se nyní jen českému jazyku na českých gymnasiích wyučowati má, a to snad ještě od neplacených professorů. Přiznáwáme se, že nás takowý wýklad nanejwýš nechutí naplňuje a že w takowém wýkladu newidíme nikterak prízniwost naší zemské spráwy k národnímu jazyku. Musíme naší sl. zemské spráwě opět připomenauti, že se ona zapomínati zdá, komu slauží. Ona slauží nyní národu, a běda jí, nebude-li prospěch tohoto národu wždy přede wším jiným na zřeteli míti. Nechce-li neb nemůže-li naše sl. zemská spráwa ono nařízení ministerstwa, „ že již nyní má být čeština na gymnasiích českých wyučowacím jazykem, “ dobře pochopiti, přispíwáme jí tuto ku pomoci. Sl. ministerstwo dobře wědauc, že nyní již krátký čas do počátku nowého běhu školního nedowoluje, wšechny předměty w češtině wykládati, a že s druhé strany rownost národností nepřipauští, aby snad čeština jen ledabylo odbyta byla něčím malým, užilo naschwal wýrazu „ obligate Unterrichtssprache “, aby totiž tam, kde to již nyní okolnosti dowolují, hned se w češtině učilo wšem předmětům a českému jazyku jako zwláštnímu předmětu. Takowý jest smysl ministerského nařízení, o čem můžeme sl. spráwu zemskau na jisto ubezpežiti, a nezařídí-li dle toho kroky swé, máme zajisté prostředky, donutiti sl. zemskau spráwu k tomu, aby swé powinnosti a nařízení ministerská swědomitě a s chutí wykonáwala. Konečně ale nemůžeme zatajiti to poznamenání, že národ nemůže k auřadům swým žádné důwěry míti, když widí, kterak s nechutí wykonáwají to, co národu prospěšno a auřadům jakožto powinnost předepsáno jest s hůry. Slyšíme ku př., že někteří krajští auřadowé welmi pozdě ohlašowali nowý zákon o zrušení poddannosti. Kterému auřadu se nowý staw wěcí a konstituční wláda nelíbí, wždyť nucen není, we službě zůstati; ať takowí pánowé auřady složí a hledají si jinau službu w Arabii neb w Kitaji, kde jěště konstituce není a také tak brzo ani nebude. Co jsme zde ostatně strany gymnasií pronesli, prosíme, aby bylo wztahowáno jen na wenkowská: strany Pražských bychom skutečně toho mínění byli, že jest zapotřebí, aspoň na rok na dwě léta utraquisowati. W Praze by se nikdy neměl zcela přísně mezi Čechy a Němci rozdíl činiti.


26. únor 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Smíšené zprávy., Titulek: Černoch jeden., Autor: Havlíček, Karel
Smíšené zpráwy. Černoch jeden, který dříwe w Mexikánsku diamanty dobýwal, pásaje owce poznal zem podobnu býti oné, kde před léty diamanty nalézal. I hledal a našel wíce diamantů, které také hned do Bahie na prodej odnesl. Za zloděje držán byw, uprchnul; a stíhající jej přišli na místo to, kde nyní přes 30.000 lidí wykopáwáním diamantů nejkrásnějších i nejjasnějších se zabýwá.


23. březen 1848, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti., Titulek: Firmy a štíty., Autor: Havlíček, Karel
Domácí záležitosti. Firmy a štíty. Někteří naši němečtí spoluobywatelé lekají se článku, jejž nedělní české nowiny stranu zřizowání českých štítů a nápisů přinesly. Nebojte se, není to žádná wálka, žádné nepřátelstwí, není to tak myšleno, jak se třeba na prwní pohled zdá aneb wykládati může. Že dosawadní způsob krámských wýwěsků a tabulí, dle něhož by Praha do kořán německým městem býti musila, přestane, že se i w tom rownost učiní, kdož by pochybowal? Slušnost toho musí každý uznati. To se pomalu, jak čas a prostředky stačí, samo sebau udělá a doufáme, že k tomu každý, Čech i Němec podle swé možnosti přispěje, rád a ochotně, z lásky a šetrnosti k swým spoluobčanům. Kde pauhé jméno je, nech si je dá Čech česky, Němec německy napsati, kde wíceré udání je, nechť je wšude w obojím jazyku, stejnau slušností. To nebude již zejtra wšecko, a nikomu to také nenapadlo; sic by musila celá Praha najednau škrábati, malowati, psáti a lakowati, – a to by šlo zle a jsau také jiné práce ještě, – ale doufáme, bude se to pomalu, wíc a wíce okazowati, wšak ne na mílowé lokte; čím kdo rozumnější a národní rownosti a swornosti milownější, tím bude w tom přičinliwější, aby jiným dobrý příklad dal. Tak to je snad dobře?


12. červenec 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: V záležitostech zatknutého redaktora Národních novin, Titulek: [Oznámení o zatčení Karla Havlíčka], Autor: Havlíček, František
Oznámení na rozích, týkající se zatknutí mého bratra Karla Hawlíčka, hnulo mne u známost uwésti, že w zatykačním listě stálo wýslowně, zatknutí že se má díti s dorozumněním p. purkmistrowým. Poněwadž nyní p. purkmistr uweřejnil, že ho zpráwa o zatknutí Hawlíčkowu teprw 10 hodin později došla, je na jewu, že se w zatknutí stala nanejmíň formální chyba, že tedy i w auřadech podiwný zmatek panuje. František Hawlíček.


30. listopad 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Kroměříže, Titulek: [Dvě prohlášení], Autor: Havlíček, Karel
Z Kroměříže dne 28. listopadu. Uweřejněný program nynějšího ministerstwa we wčerejším sezení sněmu říšského zní takto: Na swolání Jeho Majestátnosti se opět konstitující říšský sněm sešel, aby pokračowal we swé poradě o ústawě. Když nás důwěra císařowa w radu koruny powolala, nebyla nám neznáma těžkost úlohy naší, jakož i welikost zodpowědnosti, kterau jsme na se přijali naproti trůnu samému, tak i naproti lidu. Rány z minulosti jsau k zacelení, okamžité nesnáze k odstranění a nowý staw wěcí pro budaucnost k uspořádání. Powědomí ale sprawedliwé snahy pro blaho státu, lidu a pro swobodu, důwěra we waší pomoc při té weliké práci nás k tomu přiwedla, že jsme osobní ohledy lásce k wlasti za obět přinesli a wůle mocnáře následowali. My přijímáme wýkonnau moc z rukau Jeho Majestátnosti zároweň s odpowědností, pewně na tom usnešeni jsauce, že nejen každému protiústawnímu wliwu nepřístupni budeme, anobrž také že ze swého práwa, wýkonné moci nikomu ničehož nezadáme. Sjednoceni jsauce w zásadách, budau slowa a jednání jednoho každého z nás wýznam politiky celého ministerstwa. My chceme konstituční monarchii se wší upřímností a bez obalu. My chceme tuto formu státní, jejížto bytost a pojištěnau trwanliwost w pospolitém wykonáwání zákonodárné moci ze strany mocnářowé a zastupitelůw národů rakauských uznáwáme, ‒ my chceme, aby se zakládala na stejném opráwnění a nepřekaženém wywinowání-se wšech národností, jakož i na rownosti wšech občanů před zákonem, jenž pojištěná jest weřejností státního žiwota we wšech odwětwích, založená na swobodné obci a swobodném zřízení provincii we wšech wnitřních záležitostech, a spojena jednau a tau samau páskau silné centrální moci. Daufáme, že wýsledek wašich porad co nejdříwe budeme moci předložiti Jeho Majestátnosti, aby je potwrdil. Ministerstwo se bude snažiti, aby spráwu dle potřeby časů zjinačilo, a až se k tomu cíli na cestě zákonodární něco určitého uzawře, aby potřebná nařízení obstaralo. Při tom nás dosažení dwojnásobního cíle powede, a sice toho: abysme národům rakauským zaručenau swobodu beze wší ujmy udrželi, a pak ty wýmínky upewnili, bez kterých swoboda obstáti nemůže. My budeme wší mocí a silau o to pečowati, aby swoboda w žiwotnau prawdu wzešla a se její wýmínky wyplnily. Ministerstwo nehodlá při snaze po swobodomyslném a lidumilowném zřízení pozadu zůstati, anobrž to spíše za swau powinnost uznáwá, se tomuto dychtění w čelo postawiti. Lid wenkowský, zbawen jsa teprw před nedáwnem swého břemena, očekáwá s netrpěliwostí nějaký wýrok zákonní o míře a způsobu náhrady, kterau dáti má dle zásady sprawedlnosti. Základ swobodného státu jest swobodná obec, a tu toho důležitá potřeba káže, aby se jí obecním zákonem její samostatné powolání a spráwa s ohledem na meze, jaké wšeobecné blaho požaduje, zaručila. Za newyhnutelný následek samostatnosti obcí se musí powažowati zjednodušení státní spráwy a času přiměřené uspořádání auřadů. O těchto zástojích, jakož i o saudnictwí w konstitučním smyslu, o zřízení wládních saudů na místě patrimoniálních a komunálních a o auplném oddělení spráwy od saudnictwí podáme wám, pánowé, patřičné náwrhy. Tak též i náwrh stran nadužíwání swobody tisku pomocí repressivních prostředků, o uspořádání práwa associačního, na základě srownáwajícím se s cílem státním, a o zřízení národní gardy. Neb práwě proto, poněwadž ministerstwo uzawřelo, swobodu wšemožně hájiti, pokládá to za swau swatau powinnost, aby se o to staralo, aby se zawedl pojištěný staw práwní. Ministerstwo doufá w čilau a patřičnau pomoc wšech auřadů. Aby wládní orgány w středu říše, jakož i w provinciích we wykonáwání swých auředních záležitosti co možna sesílily, o to se hlawně postará. Přihodily se bolestné události. Moci zbraně se musilo použíti proti jedné fakcí, která hlawní a sídelní město w rejdiště anarchických zmatků proměnila. Hluboké rány jsau zasazeny. Aby se tyto zacelily a zhojily, jak daleko jen to možná jest, aby se do Wídně, tohoto srdce celé říše býwalý zkwět nawrátil a se, jak tomu jen okolnosti dowolejí, mimořádní staw wěcí tam ukončil, o to wše budeme co možná pečowati. W Italii zwítězilo naše slawné wojsko nad zradau a oswědčilo poznowu ty staré cnosti armády rakauské, bratrskau sjednocenost totiž wšech kmenů a hrdinskau odhodlanost pro čest, sláwu a mocnost Rakauska. Dosawád se tam ale musí zcela wyprawené zdržowati, aby nad celosti říše bdělo. W orgánickém spojení s konstitučním Rakauskem nalezne lombardsko-benátské králowstwí po uzawřeném míru to nejjistější rukojemstwí pro zachowání swé národnosti. Zodpowědní rádcowé koruny zůstanau pewně na půdě uzawřených smlauw. Oni jsau té naděje, že w brzku i wlaský národ to dobrodiní ústawy požíwati bude, která rozličné kmeny w stejném opráwnění spojiti má. Porušení tohoto prwního práwa národu wzbudilo w Uhřích wálku občanskau. Proti té straně, jejížto poslední záměr jen přewrat a odřeknutí-se od Rakauska jest, pozdwíhli se tam ti we swém práwu potlačeni národowé. Wálka se tam newede proti swobodě, nobrž proti těm, kteří je swobody zbawiti chtějí. Směr celé jejich snahy spočíwá w udržení weškeré říše, w úzkém spojení s námi a w uznání a pojištění jejich národnosti. Ministerstwo je bude se wšemi mu při ruce stojícími prostředky podporowati. Pomocí zbraně se opět hrůzowláda zlomyslné strany, poněwadž wšecky cesty smířenliwosti bez aučinku zůstaly, zničí a wnitřní pořádek se opět zawede. Pánowé! ta weliká úloha, kterau w dorozumění s národy uskutečniti máme, jest utwoření nowé pásky, která wšecky země a kmeny monarchie w jedno welké státní těleso spojiti má. Toto stanowisko ukazuje spolu i tu cestu, kterau ministerstwo s ohledem na německau otázku kráčeti bude. W rozerwanosti monarchie nespočíwá welikost, ani w jejím seslabnutí síla Německa. Trwalost Rakauska w státní jednotě je potřebau německau a ewropejskau. Pewně o tom přeswědčeni prohlídáme ku přirozenému wywinowání-se dosud neukončeného processu státní organisace. Teprw tenkráte, až se zmladěné Rakausko a Německo we swých nowých, pewných formách usnese, bude možná jejich pospolité poměry w státním ohledu určiti. Až do toho času neustane Rakausko, a bude wěrně swé spolkowní powinnosti wykonáwati. We wšech zewnitřních poměrech říše budeme záležitosti Rakauska a jeho hodnosti hájiti, a nepřipustíme tomu, aby nějaký mylný wliw zewnitřní na samostatné uspořádání naších poměrů wnitřních aučinkowati mohl. Toto jsau hlawní základy naši politiky. My jsme je beze wšech oklik uweřejnili, poněwadž bez prawdy žádné důwěry není, a důwěra prwní wýmínkau wšeho zdárného, pospolného působení mezi wládau a říšským sněmem jest. [ tři hvězdičky ] Z Kroměříže dne 28. listopadu. Wčera uweřejnilo Centrum swůj program, týkající se budaucího ustawení říše rakauské. W čele programu tohoto stojí následující wyznání: „ My chceme swobodné, sjednocené, silné Rakausko co konstituční monarchii s naskrz lidulibými ústawy docíliti. “ Nejhlawnější zásady jeho pak jsau: Ze stanowiska humanitního žádáme pro každého jednotliwce, powažujíce jej za auda státního, za auda jistého národu a jisté obce, stejná práwa občanská, taktéž i powinnosti, rownost před zákonem, přístup ke wšem auřadům, hodnostem a wyznamenáním; práwo ku národnímu wywinowání a shromážďowání-se, rownopráwnost wšech národností beze wšeho poručenstwí jednoho národu nad druhými, práwo swobodné samospráwy pro obce. Jednotliwé díly swobodné wlasti nechť následující budowa státní w jednotu spojí: Swobodné obce ať obstaráwají swé pospolité záležitosti okresní wýborem okresním, který z jejich swobodně wywolených přednostů záleží; záležitosti celých krajů pak ať obstaráwají krajští zástupcowé bezprostředně wywoleni. Tyto okresy a kraje by se měly co možná s ohledem na národnost utwořiti. Rozsáhlost krajů těchto by napotom také z ohledu na jejich samostatnau činnost wětší býti měla, tak asi, aby Čechy pozůstáwaly z 3 českých, 2 něm., Halič z 2 polských a 4 rusínských krajů; Bukowina by twořila také jeden kraj; Morawa 2, Slezsko 1; w Ilyrii Korutansko 1, Krajnsko 1 a Přímoří také 1; Dolení Rakausko 1, Hořejší Rakausko beze čtwrti Innské taktéž jeden, Solnohrad a čtwrt Innská opět 1, Štýrsko by se rozdělilo w 2, Tyrolsko w 3 ( německé, wlašské Tyrolsko a Vorarlberg ), Dalmatie by také jeden kraj twořila. Zemské sněmy by obstaráwaly wšecky záležitosti wnitřni, týkající se blaha wíce krajů neb celých provincií; w provinciích, které jen z jednoho kraje pozůstáwají, by také pospolu hned krajské zastupitelstwo zastáwaly. W čele každé spráwy provinciální by stál ministeriální gouvernér, který, podřízen jsa ministerské raddě, by wšecky záležitosti we jménu říšského ministerstwa obstaráwal, zemskému sněmu a říšskému ministerstwu, s tímto pak i říšskému sněmu zodpowědný byl. Powstalé hádky o národnost w provinciích takowých, kde se wíce národností nalezá, by rozsuzowal zwláštní saud, sestawený ze stejného počtu saudců z každého národa, kteří by si swého přednostu ze sebe wywolili. Jiné záležitosti, nepatřící dle zákona obecního do oboru místních a okresních obcí a krajů, jakož i takowé, které dle ústawy do oboru činnosti zemských sněmů a národních saudů nepřináležejí, připadají říšské moci. Zákonodární moc říšská by přináležela dwěma komorám, z kterých jednu by lid a druhau krajští zástupcowé a sněmy zemské wolily, spolu také i koruně, kteréž by mimo initiativy, již by s komorami společnau měla, také sankcí a obmezené Veto připadlo; saudní moc by se musila w celé říši we jménu císaře dle stejných zákonů, weřejně a austně, jakož i kriminální případnosti a přestupky proti zákonu o tisku pomocí poroty prowáděti. My si přejeme pewné a trwanliwé spojení s Německem, hlawně z té příčiny, poněwadž naše snahy stejné jsau a my tímto spojením weliké moci proti náwalům cizinským nabudeme. Awšak forma spojení tohoto se dříwe určiti nedá, dokawad se Německo a Rakausko u wnitř řádně neuspořádají.


8. květen 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [titulní strana], Titulek: [oznámení o nových novinách], Autor: Havlíček, Karel
H. B. — Poněwadž nynější wydawatelé „ Sedlských Nowin “ páni Házowci nehodlají za tyto nowiny kauci položiti, tak že tedy přestáwají od nynějška být politickými nowinami, čím by se stalo, že bychom neměli ani jedny menší populární nowiny w liberálním smyslu, kdežto bude strana nám protiwná dwoje politické menší nowiny, totiž Wlastimila a Wesnické Nowiny wydáwati: učinil jsem w sobotu dne 5. we wýboru Slowanské Lípy náwrh, aby Slowanská Lípa místo Týdenníka raději wydáwala menší, každému srozumitelné nowiny několikkrát za týden wycházející, na které by se mohl ohledem swobodomyslného wedení každý spolehnauti. Tento můj náwrh byl jednohlasně od wýboru přijat, neboť se shledalo, že skutečně při takowých okolnostech takowých nowin nejwětší potřebu máme. Owšem bude snad zapotřebí, nejměně 5000 zl. stř. kauce položiti, „ ale Wýbor Slow. Lípy doufá, že s ohledem na tak potřebnau wěc tím wíce se najde podporowatelů. chybějící uvozovky Ostatně ale počnau nowiny hned wycházeti, jak jen bude 3000 zl. stř. pohromadě.


2. červen 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: [úvahy], Titulek: Tajnosti seminářské, Autor: Havlíček, Karel
Tajnosti seminářské. Dobře a dosti šetrně promluwil pan spisowatel článku: „ Theologická fakulta a semináře " o škodném působení seminářů. Zde stůjte faktické doklady, některé z mnohých, k jeho wýrokům. Je-li kterému stawu pewného zdrawí potřebí, je to zwláště stawu duchowního na wenku. Často a úsilně řečniti, kdykoli w zimě, nečase k náwštěwám nemocných pohotowu býti, po cestě do wzdálené filiálky s hladowým žaludkem zpowědnici, kazatelnu pak ostatní služby Boží zastati: zajisté požaduje zdrawotu těla nezkalenau. A wšak možná-li w ústawech, jako jsau semináře, zdrawí swého po čtyry léta takto zachowati? Ptejme se zkušenosti a zwíme. Až k wíře nepodobno, že w jednom našem semináři nedáwno ze sta alumnů do roku pět ( čtwero z nich na sauchotiny ) zemřelo, a přece tomu tak. Ostatně rok za rokem uchwátily swých obětí. I po rozličných wyšším swětským rozkazem zawedených úlewách je w tomtéž semináři dosti nemocných na plíwání krwe, zaníceniny a p. A w jiných seminářích není tomu líp. Dokazuje to weliký počet mladých deficientů. Slušno při tom podotknauti, že zemřelí i onemocnělí nazwíce náleží do třídy pilnějších a nadanějších alumnů, od nichžto by se nejspíše bylo čeho nadíti. Ano jistý professor bohoslowí tak již nawykl pilnost dle bledosti twáří měřiti, že mu zdrawá líce je důkazem lenosti! Zotročení každého kroku, nudné papauškowání každodenních lekcí, stísněné ubytowání až 30 a wíce alumnů do jedné síně: dříwe neb déle zlomí i nejmohútnější tělesnost, a to tím spíše, že se to děje práwě w těch letech, kde tělo wolného požaduje wywinutí. Není-li takowéto obětowání nadějných jinochů welikau a neomluwitedlnau ztrátau pro wlast i rodinu? Bezpostředně působiti na mrawnost, zbožnost lidu, je powoláním duchowního. Jaké powahy, jaké wzdělanosti k takému dílu potřebí! Powahy wěru statné, po - wstalé u prostřed žiwota, neporušené podlým lícoměrstwím ni soběctwím. Zdali denní pořádek seminářský takowau powahu utwoří? — Wnější wazby a tajné špehy plodí jen přetwářku a potměšilost. Či odkud ten počet korrigendů za zlatého wěku seminářů? — Welice by se mýlil myslecí, že seminář naprosto wzdaluje od kwasu tohoto swěta. Exempla sunt odiosa. Co se týče wzdělanosti, tu aby duchowní zwláště praktičností swau wynikal. Základ prawé praktičnosti je přísná wěda, a přísné wědy základ je žiwá zkušenost. Nuže, zde hlawní wada seminářů. Recitowání středowěké latinské terminologie, hádek o třtině Jonášowě atd., jak to pan. professor přikazuje, ani pro wědu ani pro žiwot nic neprospěje. Ta dětská kontrole, to bídné školáctwí, což práwě jádrem je seminářského žiwota, nemůže jinak než udusiti weškerau jiskru samowolného, energického studium. Jen málo wywolených zachowáwá nawzdor zewnitřnímu potlačení lásku k studiím, a tu ještě na wětším díle jinam obrací než k bohoslowí. Tak se stáwá, že ony jiné wědy rychle postupují, bohoslowí pomalu stupuje, pakli moderní mlhawý mysticism není krokem zpátečním. Má-li bohoslowí zároweň s ostatními wědami pokračowati, musí zároweň s nimi swobody učení dosíci. Má-li se wědecky a praktičně wzdělané duchowenstwo wychowati, musí se k tomu též oné swobody použiti. Ne wzdálením, nýbrž zblížením žiwota stane se pokrok. Přehled toho, co praweno, snad přispěje k odpowědi na otázku: stojí-li semináře za to, by byly jinak zřízeny, čili nic?


13. duben 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: [domácí zprávy], Titulek: I., Autor: Havlíček, Karel
Šosowské staré archiwy. Aby mnohé krásné události, které se za příčinau udělení konstituce u nás přihodily, pro potomstwo naše ztraceny nebyly; zřídili jsme tuto w nowinách swých zwláštní archiw, do něhož je pěkně w pořádku ukládati budeme. 1. Rozmluwa mezi Smíchowským policajtem a panem Zimmermannem auředníkem u c. k. hrdelního saudu Pražského dne 12. Dubna 1848. Policejt ( nese český auřední dopis ). Auředník: Co je to? Polic.: Sem to patří. Auřed.: Kdyby pan direktor psal radši německy. Polic.: Dyť je česká konstituce! Auřed.: Ta je jen pro ty, kteří německy neumějí. Ale my rozumíme německy, italiansky a když na to přijde ještě něco. Wyřiďte panu direktorowi, aby psal po druhé německy. Polic.: Když to chtějí mít, zadají si to písemně. ( To se tedy tuto skutečně stalo a sice ještě tištěné. Čtenář milý hned pozná, že jest tato rozmluwa místo Honzíka a Waška, a tuším že hned každý pozná který zde jest Wašek a který Honzík. ) Red.


13. červen 1847, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti, Titulek: Z Bavorova, Autor: Havlíček, Karel
Z Baworowa. Swěcení a zakládání uhelního kamene k nemocnici městské. welké zásluhy o wšeobecné dobré Baworowa získal sobě w posledních osmi létech urozený p. radní Linhart z Gamsenberku, mnoho radostných dnů již se objewilo u nás jak z ohledu zábawy, tak i wlastenecké snahy; wšak žádný z těchto nebyl tak slawný, žádný s tak lidumilnými a swatými city spojený, jako den dnešní, den 26. Kwětna, den položení a zaswěcení základního kamene k nowé nemocnici. Následuje pak obšírný, dosti básnický a ozdobný popis celé slawnosti, který wšak jakožto pro celé čtenářstwo méně zanímawý wynechati musíme. A wšak jsme w celém dopisu marně hledali nějakých faktických spráw o nemocnici samé, jakým spůsobem, od koho, čí pomocí, na kolik osob zřízena jest, a jaký w ní bude panowati řáď, jaké důchody a odkud míti bude atd. atd. atd. Ještě příliš daleko jest nejwětší čásť dopisowatelů wenkowských od prawého žurnalistického stanowiska, aby dbali o to, čím by oprawdiwě do žiwota národu swého zasáhli, aby powážili, nač wlastně nowiny a časopisy jsau neb aspoň býti mají. Leckterá slawnost welmi málo pomůže wšem těm, kteří obšírné o ní popsání přečtau, ale popis wěci samé wzbudí buď příkladností, neb nepříkladností swau duch w jiných městech. Ejhle w... owě neb tam a tam mají již měšťanskau nemocnici na tolikto osob, s takowýmto příjmem ročním, takto zřízenau, náklad na ni odtudto wzali atd., pomyslí si čtenář a bude o to dbáti, aby se také w jeho městě něco podobného zařídilo. – Tu stojí w nowinách: Tam a tam zřídili si měšťané na obecní náklad průmyslowau, neb wůbec wyšší městskan školu, takhle jest zřízena, – a tím snad wzbudí se w několika jiných městech chuť po něčem podobném. K tomu aučelu jsau weřejné listy a časopisy a dopisowatelůw krásný úkol jest wšechno, co buď příkladného, neb škodliwého we swém okolí pozoruje, we wšeobecnau známost uwésti. Tak se pomocí weřejného mínění dobrým příkladem powzbuzuje a od zlého odstrachuje wšeobecným zahanbením.


17. květen 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Nové knihy., Titulek: [Poutník]., Autor: Havlíček, Karel
Nowé knihy. 5. Pautník. Sw. II. Z wětších článků obsahuje: Jarmark w malém městečku, powídku a Dra. Staňka cestopis srbský.