13. červenec 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: [titulní strana], Titulek: Nařízení ministerstva domácích záležitostí o vyvazení gruntů v království českém, Autor: Havlíček, Karel (překl.)
Nařízení ministerstwa domácích záležitostí o wywazení gruntů w králowstwí českém. ( Dokončení. ) Částka V. O nedoplatcích. §. 72. Aby se usnadnilo wyrownání mezi opráwněnými a powinnými, a aby se wypočítáwání náhrady od stejné doby mohlo začnauti, mají powinní doplatiti dáwky, které se pocházejíc z práw w §. 3. a 6. zákonu od 7. září 1848 za náhradu zrušených, za rok užitkowý w zemi obwyklý, t. j. od 1. listopadu 1847 až do 31. října 1848 měly wybýwati ale ještě newybyly. Při tom se ale odtáhne co auhrnkowá srážka šestý díl celoroční powinnosti anebo pohledawek ( Gebühr ) z ní ještě nezaprawený. Naproti tomu nebude powinný nahražowati zpráwněnému daně, které za berní rok 1848 ze zrušených požitků byl zaprawil. Při wypočítáwání nedoplatků má se před se jíti podle prawidel, kteráž naznačena jsau w patentu od 4. března 1849 § §. 8–13 a 15, a w té části tohoto předpisu, jenž se na tyto § §. wztahuje. ( §. 26. patentu od 4. března. ) §. 73. Nedoplatky z práw, prací i dáwek, které zrušeny jsau bez náhrady ( 1. částka ), pokud se týkají užitkowého roku 1848, již se nebudau dopláceti, wyjímajíc ale taxy saudní a od gruntowních kněh. ( §. 28. pat. od 4. bř. ) §. 74. Přepisy tyto wztahují se jediné na powinnosti, které za rok užitkowý 1848 zůstaly newybyty, nikoliw ale na nepromlčené posud nedoplatky před užitkowým rokem 1848, t. j. před 1. listopadem 1847, aniž wůbec nedoplacené dáwky, za wýkupné toliko prohlášené, jež powinný beze wší srážky zaprawiti musí zpráwněnému. §. 75. Nedoplatky, dotčené w §. 72, mohau se, jak budau zlikwidowány, podlé libosti powinného buď hned zaprawiti w hotowých do rukau powinného, anebo se odwedau celé nebo we 12 měsíčních lhůtách zároweň s císařskau daní do kontribučních kass, anebo se přirazí k náhradní jistině, která se pojistí podle §. 82. na wywazeném gruntě. Když powinný zaplatí hned najednau hotowými wšechny nedoplatky za užitkowý rok 1848, promine se mu kromě zákonní srážky auhrnkowé ( §. 26. pat. od 4. bř. ) ještě také desítipercentowá srážka ze sumy, kterau má dopláceti. §. 76. Platy změnní, které se připomínají w §. 62. tohoto předpisu, odwede powinný do rukau zpráwněného jen tehdá, když bylo ještě před 7. zářím 1848 žádáno o wložení držitelstwí. ( §. 27. pat. 4. bř. ) Částka VI. O wyměření platu náhradního a jistiny náhradní, pak o splacení této jistiny. §. 77. Od sumy, za které wyceněny byly dáwky a práce, zákonem od 7. září 1848 za slušnau náhradu zrušené anebo ke zrušení ustanowené, anebo za wýkupné prohlášené, odrazí se suma, we které byly wyceněny wzájemné dáwky druhé strany. Když se sumy tyto u každého powinného o sobě rownajíc ukáže, že powinnosti obau stran we stejné sumě jsau wyceněny, tehdá nemůže zpráwněný žádati žádné náhrady. Kdyby ale powinnosti zpráwněných byly wýš wyceněny nežli dáwky druhé strany, nepřijde za tento přebytek též žádná náhrada. ( §. 15. patentu. ) §. 78. Od sumy, we které spůsobem tímto wyceněny byly dáwky zrušené anebo za zrušitelné prohlášené, odrazí se za daně a příplatky k dani, jež zpráwněný z požitků těchto platíwal, za wýlohy wybírací, za nedoplatky ( pro nemožnost je sehnati atd. ) třetina jakožto wyrownání auhrnkowé, a dwě třetiny, které pak zbydau, jsau míra náhrady zpráwněnému náležité. ( §. 16., 17., 19. patentu. ) §. 79. Z těchto dwau třetin sumy, w níž dáwky a práce byly wyceněny, má: a ) za powinnosti, které §. 3. a 6. zákonu od 7. září 1848 za náhradu byly zrušeny, a které se tedy nemusí wykupowati, jednu třetinu platiti powinný, a druhá polowice má se zaprawiti jakožto záwada ( břemeno ) králowstwí českého z důchodů zemských; b ) za powinnosti wšak, které prohlášeny byly za wýkupné toliko, má celau náhradu zaprawiti powinný samoten. ( §. 18., 19. patentu. ) §. 80. Wýjimka od prawidla, wysloweného w předcházejícím §. pod b ), stane se tehdáž, když roční plat, jenž wypadne za náhradu dle §. 17. patentu od 4. března 1849, anebo když se sejde s náhradau dle §. 18. tohoto patentu za powinnosti téhož gruntu náležitau, spolu s tauto náhradau dělá wíce než 40 procent čistého wýnosu zawazeného gruntu. W případu takowém má se suma, o kterau je náhrada na powinného připadlá wětší nežli dotčených 40 percent, zaprawiti z důchodů zemských s tím doložením, že powinný zaprawiti musí nejméně třetinu wycenění wyměřeného dle §. 15. dotčeného patentu. Čistý wýnos gruntů wyměniti se má podle týchž prawidel, která ustanowena jsau k wyceňowání wýnosnosti gruntowní ku prowedení nowého katastru daní gruntowních. ( §. 19. patentu. ) Čistý wýnos stawení, z nichž se platí nájemní daň domowá ( Hauszinssteuer ) cení se dle nájemních fassí roku 1848 auředně oprawených, srazíc z nich 15 percent. Čistý wýnos stawení jiných anebo takowých, s nimiž při prwotním prodají spojeno bylo prowozowání řemesla nějakého, musí se wyšetřiti skrze znalce. W případech dotčeného spůsobu nemá se říditi z powinnosti auřadu, nýbrž toliko na žádost powinného. §. 81. Plat náhradní mají powinní odwáděti do kass, ustanowených k přijímání císařských daní, šetříc při tom § §. 20. a 21. patentu od 4 března 1849, a sice počínajíc od 1. listopadu 1848, a od této doby běží pro zpráwněného. ( §. 26. uwedeného patentu. ) §. 82. Plat náhradní, který powinným za břemeno bude nalezen, wezme se dwacateronásobně a takto se zwýší na kapitál, i má se powažowati a bráti jakožto záwada, záležící na wywazeném gruntě se zákonní předností před wšemi jinými hypothekárními záwadami, swědčící na wýwadní kassu gruntowní ( Grundentlastungskasse ) a požíwající wšech předností daně císařské. ( §. 22. pat. od 4. března. ) §. 83. Náležeti bude na český sněm, nejblíže příští, aby spůsobem zákonodárstwí zemského se usnesl o přejmutí třetiny k zemi přikázané, pak o sehnání prostředků k tomu potřebných, o jich rozwržení, pak o to, jak by se měly přiwésti ke placení a jak splatiti fondem kreditním. Částka VII. O wybírání sum náhradních a wýkupních, o zaprawení zpráwněným jakož také o zálohách, které stát poskytne. §. 84. Pokud nebude zwláštního ústawu auwěrního ( kreditního ) pro králowstwí české k dokonalému wywazení powinných a wyplacení zpráwněných, zřídí stát w Praze wýwadní kassu gruntowní ( Grundentlastungskasse ), do které půjdau platy powinných a ze které se wypláceti budau zpráwnění. Kassa tato jedině bude se powažowati za wěřitele jedněch a za dlužníka druhých. §. 85. Do wýwadní kassy gruntowní mají plynauti: a ) Platy, které powinní platiti budau do kontribučních kass we lhůtách, we kterých se dle obyčeje zemského daně odwádějí. b ) Kapitály náhradní a wýplatní, které se stejným spůsobem zcela anebo z části splatějí. c ) Dotace na platy, které se dle §. 18. patentu od 4. bř. 1849 na aučet zemský založmo budau zaprawowati. d ) Zálohy zpráwněným náležité dle §. 25. patentu. e ) Nedoplatky powinných z roku užitkowého 1848, které se zaprawowati budau zároweň s daní ( §. 75. tohoto nařízení ). §. 86. Powinný může se zcela nebo z části oswoboditi od splácení: a ) Složiw docela nebo z části kapitál náhradní nebo wýkupní, proti čemuž zpráwněný nic nenamítá, když se powinný k tomu před komissí okresní prohlásí za powolného we 14 dnech po učiněném tomto prohlášení. b ) I také po wyjednáwání náhradním již odbytém, složiw celý kapitál, anebo spláceje na srážku pokaždé 100 zl., anebo několik set. Powinný musí ale napřed opowědíti w prwní polowici měsíce kwětna nebo listopadu u kontribučního auřadu. We wšech případech ale odwedau se peníze do kassy kontribuční. §. 87. Platy budau se od powinných wymáhati týmž spůsobem a těmiže prostředky, jakož předepsány jsau k wymáhání daně gruntowní, s kteraužto pohledawky na každé splacení požíwají stejné přednosti w případech konkursních a exekučních ( §. 21. pat. 4. bř. ) Na žádosti o prodlaužení lhůt anebo o prominutí platu nemůže se bráti žádný ohled. §. 88. Jak mile powinný spůsobem dotčeným dluh swůj kapitálowý docela nebo z části splatil, má jemu wýwadní kassa gruntowní odeslati wýmaznau kwitanci. §. 89. Wýwadní kassa dodá každému zpráwnénému wýplatní archy, swědčící na jméno jeho a na jméno zpráwněného statku, na které se po půlletních lhůtách dekursivních, běžících od 1. listopadu 1848, wypláceti budau platy náhradní a wýkupní. Na nedoplatky za rok užitkowý 1848, odwedené do wýwadní kassy, wydány budau zwláštní wýplatní poukázky. §. 90. Listiny tyto mají se hned wyhotowiti, jak mile wyměření kapitálu náhradního nebo wýkupního, zpráwněnému náležitého, dosáhlo práwní moci. Musí-li se toto částečně odkládati, nesmí se proto zdržowati wyhotowení listin těchto na sumu již likwidní. §. 91. Kapitály náhradní a wýkupní, jež powinný odwede zcela nebo po částkách kontribučním auřadům, mají se powažowati podle ustanowení wydaných we II. dílu tohoto nařízení. §. 92. Zpráwněným má se dříwe ještě, než náhrada jim náležitá dokonale bude wyměřena, záložmo k wyplacení přiwesti dwojnásobná suma urbární daně r. 1848 od nich zaprawené, což má ten aučel, aby se dosáhlo wětší jednoduchosti we wýkazech a aby se jim časněji dostalo usnadnění, k němuž §. 25. patentu od 4. bř. 1849 směřuje. Těm spráwněným ale, kteří neplatili žádné urbarní daně, anebo kteří celý plat, w dotčeném §. 25. jim pojištěný, budau požadowati, má se jakožto záloha ke placení přiwesti třetina toho platu, který wypadne za posawadní jich zákonní požitky dle prawidel patentu od 4. bř. 1849 a tohoto nařízení o wyceňowání zrušených powinností. W okolnostech zwláštního ohledu hodných může se zpráwněným wykázati také ještě wětší záloha která ale nesmí nikdy býti wětší nežli dwě třetiny wýročného platu takto wypočítaného. Wýmínky a opatření, pod kterými se státi má wykazowání a splácení těchto záloh, ustanoweny budau we II. díle tohoto nařízení. Díl druhý. O orgánech ustanowených ke skutečnému wywazowání gruntu a o spůsobu řízení, jehož šetřiti mají. Částka I. Orgány ku skutečnému wywazowání gruntu. §. 93. Nejwyšší řízení celé záležitosti wýwadní a rozhodowání w poslední instanci o otázkách w tom se naskytujících, přisluší ministerstwu wnitřních, saudních a finančních záležitostí. Zadání w takowéto příčině na ministerstwa wznášená činí se k ministerstwu wnitřních záležitostí. W králowstwí českém prowedeno bude wywazení gruntu od zemské komisse a od komissí okresních. §. 94. Zemská komisse wýwadní záleží z jednoho ministerského komissaře jakožto předsedy, jednoho auředníka politického, auředníka saudního, auda auřadu fiskalního, auředníka aučtárnického a ze osmi přísed, z nichž čtyři zastupují prospěchy zpráwněných a čtyři prospěchy powinných, a kteří přítomní býti mají při poradách komisse se stejným práwem hlasowacím, jako audowé ostatní. §. 95. Těchto osm přísed a za každého z nich jednoho náhradníka, který za delší jeho nemožnosti anebo auplného odchodu na místo něho má zasednauti, ustanowuje spráwce zemský, a posawadní zemský wýbor má jemu za zástupce zpráwněných jmenowati 24 mužů z této třídy. Za kandidáty přísední k zastupowání powinných mají z této třídy platiti mužowé ti, kteří při přímných wolbách r. 1848 do českého sněmu zemského we wolebních okresech wenkowských obráni byli za poslance anebo za náhradníky. Ostatní audy komisse ustanowí ministerstwo na náwrh ministerského komissara. §. 96. Ministerskému komissaři přísluší bezpostředné wedení záležitostí, wnitřní rozdělowání a uprawowání celé manipulace; on dohlíží k tomu, aby uzawření zemské komisse pilně byly plněny, a nařizuje wšechno, aby ustanowení o wywazení gruntů zewrubně a rychle byla prowáděna. Kromě osob jmenowaných w §. 99 ustanowuje a propauští ministerský komissař podle moci od ministra jemu udělené potřebné osoby pomocní a kancelářské, které nejblíže jemu jsau podřízeny. Jak a kterak kontrolu wykonáwati chce nad řízením a činností komissí okresních, ponecháwá se mu na wůli. §. 97. Ministerskému komissarowi přidají se sekretáři, kolik bude zapotřebí, kteří w obau jazycích zemských dokonale musí býti zběhlí. Ustanoweni a propauštěni budau na náwrh jeho od ministerstwa. Sekretáři tito jsau bezprostřední pomocníci ministerského komissara a jsau wázáni jediné na příkazy jeho. On jich může uži ti kpoučowání při sepisowání opowědí, a budau-li tyto zaslány, ke zkaušení jich quoad formalia, i může je odesílati k sezení zemské komisse i k sezením komissí okresních s hlasem poradním. Ministerský komissař může sekretáře použíwati k dohlídce nad komissemi okresními, a může skrze ně dáwat wyšetřowati a odstraňowati na místě samém překážky, které činnosti komissí okresních wadí a jí zastawují. §. 98. Komisse zemská má naříditi wšechno, cokoli se shledá za potřebné k zawedení a ku prowedení celého řízení wýwazowacího. §. 99. Komisse zemská ustanowuje osoby do komissí okresních, hledíc při tom k oswědčené spůsobilosti, zkušenosti, zachowalosti a znalosti obau jazyků zemských. K tomuto konci přisluší jí, aby ustanowíc krátkau lhůtu hlásicí wydala weřejné wyzwání a oznámila w něm wlastnosti, jimiž se wykázati musí hlasitelé a požitky, které se službau tau jsau spojeny. Ustanowení jich obmezuje se na čas řízení tohoto. Zemská komisse má práwo, aby osoby ustanowené propustila, pakliže swým chowáním anebo přičinliwosti nečiní zadost. §. 100. Sekretáři, jakož i audowé komissí okresních wezmau se pod přísahu a mají na čas swého auřadowání hodnost skutečných auředníků císařských. §. 101. Zemská komisse má celau zemi, hledíc k rozdělení politickému, rozděliti na okresy podle poměrů lidnatostních, místních a žiwnostních. §. 102. Komisse okresní mají záležeti: 1. z auředníka politického jakožto ředitele; 2. z muže we práwích zběhlého; 3. z hospodáře, i také w aučtářstwí zběhlého; 4. z aktuara bez práwa hlasowacího. Aby prospěchy zpráwněných i powinných náležitě byly opatřeny, a aby se dosáhlo žádaucího wždy wyswětlení, má komisse odbýwati swá 596 jednání s obesláním a w přítomnosti zpráwněného anebo jeho plnomocníka a w přítomnosti předstaweného místního a konšelů, anebo třech důwěrníků, wywolených od obce té, o které se jedná, jakožto zastupitelů powinných. ( §. 29. patentu od 4. března. ) Ponecháwá se wšak komissi na wůli, uzná-li toho zapotřebí, aby obeslala i také powinného samého. §. 103. Okresní komisse mají na místě samém wyšetřiti a ustanowiti sumy náhradní a wýkupní, které wypadnau dle zásad a prawidel obsažených w zákonu o 7. září 1848 a w patentu od 4. bř. 1849, pak w tomto nařízení. §. 104. Na zemskau komissi náleží, aby komissím okresním dáwala potřebné instrukce, poučení a nařízení. I má také w případech w následující částce naznačených rozhodowati buď samostatně anebo jako druhá instance. §. 105. Zemská komisse i komisse okresní jednají sborowně ( kolegialně ) a činí usnešení swá prostau wětšinau hlasů. Při stejném rozdělení hlasu rozhoduje předseda pro mínění jedno nebo druhé. Zemská komisse může uzawírati, jak mile kromě předsedy osm audů jest pohromadě a zastaupeni jsau jak zpráwnění tak powinní. §. 106. Wýwadní komisse gruntowní mají práwo, dopisowati si přímo s auřady spráwními i saudními, wyžadowati sobě od nich wyswětlení, dodání spisů a potřebné pomoci w auředních wýkonech swých. Žádost takowau mají auřadowé, jichž se týká, bez prodlení wyplniti. I také orgány katasterní jsau powinny, aby průkazy žádané ihned dodaly a na žádost komisse zemské osobně se aučastnili w jednáních jejich anebo w jednání komisse okresní. §. 107. Osoby, jichž komisse obešle jakožto znalce, rozsudí, pamětníky nebo swědky, jsau powinny, aby bez prodlení obsílky této uposlechly. Wzpěčují-li se, může je komisse k tomu donutiti pokutami peněžitými, které auřad politický má wymoci a do místní chudé kassy odwesti. §. 108. Osoby takowé mají jen tehdáž a jen na wýslownau žádost swau práwo na náhradu, když přebýwají míli cesty od místa, kde byly slyšeny, anebo ujmy w žiwnosti swé utrpí anebo za příčinau swého powolání musí dělati autraty, a když byly obeslány od komisse samé, ne pak na požádání stran. §. 109. Opatření místností auřadowacích a dodání osob auředních k wypomáhání w uprawowání spisů ( mundiren ) pro komissí okresní náleží na dominie, obstaráwání zásílek a posilky náleží na obce. §. 110. Wšechny listiny, spisy a jednání o wyšetření, sehnání a wyplacení náhrady za wywazení gruntu a auřední wýkony, jenž se týkají wymazowání zrušených dáwek a kněhowního pojištění kapitálů wýwadních, oswobozeny jsau od kolku, tax a porta. Peníze a listiny ukládané k saudům oswobozeny jsau od početného ( Zählgeld ). Oswobození tato se wšak newztahují na žádosti, rekursy, žaloby a jiné spisy, jež strany ku prowedení swých nároků na wěc, z které se náhrada dáti má, zadají u auřadů politických a saudních. §. 111. Ministerstwo ustanowí, jaká náhrada a odměna se udělí osobám zaneprázdněným při jednání wywazowacím. §. 112. Zwláštní instrukce ministerské ustanowí, jakým spůsobem wýwadní kassa gruntowní a auřady kontribuční mají obstaráwati a we stálém přehledu udržowati průchod hotowých peněz, způsobený wywazením gruntů. Částka II. O řízení. §. 113. Jak náhle komisse zemská bude zřízena, wyzwe listem prowolacím wšechny, kdo se nacházejí w požíwání z prací a dáwek náhradných nebo wýkupných, aby pohledawky swé w běhu 3 měsíců jistě opowěděli u zemské komisse, ješto jinak každá pozdější opowěď bude wyjednáwána jediné na autraty zmeškalého, které on záložmo pojistiti musí. Lhůta opowědní počne se pro požitky slušnau náhradau zrušené ode dne posledního ( třetího ) oznámení listu prowolacího a pro wýkupné ode dne posledního ( třetího ) oznámení z opowědních formulářů, pro požitky tyto zwláště složených – w rowinách zemských. §. 114. Stejným časem opatří si zemská komisse od auřadů, jichž se to týká, abecedně spořádané sepisy statků zemských a manských, s jejichžto držením spojeno jest požíwání opowědných dáwek a prací, a jich držitelů, pak kostelů, osob duchowních a škol, kteréž se w témž případu nacházejí, a wyzwe auřady, aby jí dáwaly wědět o wšech změnách, jenž se stanau w osobě požíwatelů a w jejich spůsobilosti k wladení swým jměním. §. 115. Opowědi mají se sepsati o sobě: a ) o desátcích náhradau zrušených dle formuláře A.; b ) o ostatních požitcích, slušnau náhradau zrušených podle formuláře B.; c ) o požitcích wýkupních. Opowědi tyto, we kterých přiwedeny býti musí záwady každé záwadné majetnosti o sobě mají se dodáwati netoliko podle swrchudotčených kategorií, nýbrž i také po obcích, s jich sumariemi a se sepisem těch nemowitostí, které zawazeny byly jen záwadami bez platu zrušenými. O nedoplatcích z užitkowého roku 1848 jako naturalních pracích, kteréž se dle §. 5. patentu od 4. bř. 1849 ještě před skutečným wywazením mají zreluowati, sepisy předložiti má zpráwněný okresním komissím při jich příchodu. §. 116. Opowědi státi se mají od každého zpráwněného buď osobně anebo od plnomocníka jeho prokazawšího se plnomocenstwím swým. Při nemowitostech, s jejichžto držením spojeno jest požíwání dáwek a prací náhradních nebo wýkupních, kde ale auplné wlastnictwí držiteli nepřináleží, mají se sice zadáwati od stálého požíwatele, musí wšak býti spolupodepsány: a ) při fideikomissích od opatrowníka fideikomisního; b ) při spolcích duchowních ode třech audů a předstaweného; c ) při kostelích, farních majetnostech a nadáních od podacího pána a od předstawených. Nezletilé, opatrowance a kridatary maji zastupowati poručníci, opatrowanci, spráwci mohowitosti a zástupcowé konkursní podstaty, obce swětské jejich předstawení a wýbor obecní ( obecní radda ), panstwí státní a fondní předstawený toho auřadu, který w této zemi korunní má wrchní dohled nad jejich spráwau. §. 117. Neforemné opowědi wrátí se tomu, kdo je zadal, položíc mu krátkau lhůtu, aby je na swé autraty dal předělat. §. 118. Jak mile se opowědi sejdau, nařídí zemská komisse okresním, aby jednati počaly, pošle jim opowědi z jich okresu, které se mají před se bráti w pořádku předepsaném od komissí zemských po obcích. Pořádek tento mají auřady politické w každé obci prohlásiti. Každá komisse okresní opatřena bude otewřeným listem wěřicím, we kterém zejména budau uwedeny dominie k auřadowání jejímu přikázané, pak dostane wýkazy kalastralních cen w tomto okresu platících a jiné pomůcky. §. 119. W každém okresu odbudau se nejprwé požitky slušnau náhradau zrušené a pak se teprw přistaupí k požitkům wýkupným. Jediné co se týká wýkupních prací naturalních dotčených w §. 52., má se wzíti před se reluowání jejich w příjem peněžitý, anebo kde se to dá dělat, zároweň s prácemi a dáwkami jinými, jejich wykaupení. §. 120. Strany w tom dotčené jsau powinny, aby na každau obsílku dostawily se ke komissí buď osobně, nebo skrze swé práwně platné plnomocniky, anebo skrze swé zákonní zástupce, a wypowídali, co se od nich wěděti žádá, pak aby komissí daly nahlédnauti do listin a jiných průkazů, jenž se wztahuje k wyměření náhrady. §. 121. Náleží-li statek k požitkům zpráwněný anebo statek záwadný několika osobám zároweň, mají wlastewníci ustanowiti společného plnomocníka. Jestliže se o něj nesrownají, pokládati se budau tak, jakoby se před okresní komissi ani nebyli dostawili. Dostawí-li se jedna toliko osoba, powažowati se bude tato bez dálšího wykazowání za společného plnomocníka. §. 122. K práwní platnosti každého wyjádření, které plnomocník od sebe wydá, postačí, aby se wykázal plnomocenstwím, swědčícím na řízení wýwadní, we kterém statek zpráwněný nebo záwadný zejména jest naznačen. Na základu takowého plnomocenstwí může w záležitostech takowých wcházeti w narownání práwně platná, wzdáwati se práw bez náhrady a swolowati ke zřízení saudu rozsudního. Manžel nepotřebuje žádného wýkazu na zplnomocnění od swé ženy, ač kdyby byl od ní práwně rozweden. §. 123. Wšechna od obmezených wlastewníků, požiwatelů anebo od zástupců osob, které nejsau swépráwné daná wyjádření, uzawřená narownání a udělaná podwolení nepotřebují k práwní swé platnosti žádného swolení auřadu spráwního opatrowního. Tak též není zapotřebí žádného sprawního potwrzení k narownání takowého, když se obce se swými emfiteutickými chalupníky o wýkup emfiteutických dáwek a prací spůsobem ještě lewnějším nežli jak je w patentu od 4. bř. a w tomto nařízení předepsáno, narownati chtějí. §. 124. Když jedna nebo druhá strana bez dostatečné wýmluwy se nedostawí, anebo průkazy opatřiti odepře, má komisse bez dálšího ohledu z powinnosti auřadu swého wyšetřiti předmět a wýměru náhrady, awšak w mezích w opowědi wytčených, a straně nepřišlé nepřisluší žádná obrana aniž žádné odwolání proti tomu. §. 125. Okresní komisse má řízení wýwazowací počnauti tím, že se hledíc k §. 9. tohoto nařízení přeswědčí, pokawad se powaha a míra opowězených požitků srownáwá s ustanoweními zákonu, s listinami a jinými průkazy. Zároweň opatří si průkazy ty, kterých podle rozličnosti dáwek zapotřebí jest k jich wycenění a k wycenění dáwek wzájemných. §. 126. Po odbytém prozkaušení práwních důwodů požitečních a zlikwidowání ustanowí se pro obec, we které se řízení wywazowací děje, jednostejné ceny dáwek a dáwek wzájemných, jakož nařízení toto ukazuje, oznámí se zástupcům obce wýkazem suma náhradní a wýkupní, na jednoho každého podle oho připadající, a dodá se mu wypočtění náhrady připadající na rok užitkowý; 1848, načež pak se po wypršení alespoň třídenní lhůty od komisse ustanowené, pro kterau se ale běh jednání komissního přetrhowati nesmí, wyhotowí konečně pohledawky náhradní a wýkupní, ač jestliže žádných překážek nebylo zdwiženo; zajdau-li wšak překážky nějaké, naloží se s nimi, jakož ukazují následnjící paragrafy. §. 127. Při jednání tomto má komisse z powinnosti auřadu anebo na připomenutí strany rozwažowati: a ) zdali jeden nebo druhý požitek, třeba by skutečně se odwáděl, podle zákonů zemských zcela nebo z části není nedowolen, anebo b ) je-li dowolený, zdali není takowý, aby podle ustanowení patentu od 4. března a podle nařízení tohoto bez náhrady odpadnul. Shledá-li komisse, že některý tento případ oprawdu zde jest, tehdy má, nestane-li se žádná námitka od spráwněného, přetrhnauti tento článek w opowědi zkrátka důwod doložíc, anebo snížiti jej na zjištěnau wýměru. Stane-li se ale nějaká námítka proti tomu, anebo je-li komisse sama o případu tom w pochybnosti, tedy má důwody swědčící pro to a proti tomu wyšetřiti a předložiti spis tento hned zemské komissi, která o tom rozhodne, nedopauštějíc žádného dálšího odwoláwání. Jedině w případu ad b ), když nenalezne w ustanoweních patentu od 4. března ani w nařízení tomto žádného ukazatele, jak by měl rozhodnauti, má si wyžádat zemská komisse poučeni od ministerstwa. §. 128. Mimo to mohau se při jednání, při kterých má býti přítomen i také zpráwněný, udělati námítky: a ) proti skutečnému požíwání nějaké dáwky nebo dáwky wzájemné, b ) proti saukromému práwnímu důwodu k tomu, c ) proti wycenění. We wšech případech takowých může se komisse pokusiti o narownání, čímž se wšak nesmí běh jednání w celosti podstatně zdržowati. Komisse wšak přijímati smí jen takowá narownání, a klásti je za základ k dálším swým jednáním, kterými wěc sporná konečně byla wyrownána, k čemuž tedy nenáleží ku příkladu narownání o slyšení swědků, o složení přísahy a podobné. Narownání od komisse zprotokolowané mají se powažowati za konečně platné, aniž potřebují dálšího potwrzení. §. 129. Když se narownání neswede, má komisse w případech, kde o práwo požiteční ( o důwod práwní ) spor wzešel, wyměřiti náhradu na základu skutečného stawu držebního ( §. 9 ), má wynesti nález a dodati jej straně té, která práwní důwod požiteční popírá, s tím doložením, aby w propadné lhůtě čtyrnedělní na práwní cestu se dala, a aby se we lhůtě této u okresní kommisse wykázala o zadané žalobě, jinak že práwo k žalobě se powažowati bude za pominuté a nález o náhrádě za práwně platný Nemůže-li se w případu tkowém skutečné držení wypátrati, má komisse zpráwněnému ukázati pod stejnau lhůtau propadní na práwní cestu, což má ten následek práwní, že se nezadání žaloby powažuje za odřeknutí se pohledáwaného požitku. §. 130. O žalobě w prawý čas zadané mají saudowé říditi podle předpisu o stručném řízení a rozhodnauti co mohau nejrychleji. Strana, která wyhrála, podati má okresní komissi, a pakli by tato již byla rozpuštěna, komissi zemské saudně oswědčený přepis rozsudku, a sice w 8 dnech, počítajíc od té doby, kdy w práwní moc wešel. §. 131. Proti wycenění mohau se námitky činiti jen potud, pokud se nezakládá na datech katastralních a na wýpowědích znalců; námitka tato se má, ač nestane-li se žádné narownání, bez dálšího odwoláwání bez prodlení rozhodnauti saudem rozsudním. ( Pat. od 4. bř. §. 30. ) W případu tomto má se uložiti stranám, aby jmenowaly rozsudí, což se státi má buď hned anebo w krátké lhůtě od komisse ustanowené. §. 132. Rozsudí wyjmenowaní obešlau se bez prodlení, sporná wěc, kterau mají rozhodnauti, dodá se jim písemně, a zároweň se jim určí den a hodina, kdy wýpowěď swau odewzdati mají komissí. Zároweň se jim má uložiti, aby co nejdříwe jmenowali nadsudího, kterýž se má, kdyby rozsudí nemohli přijíti k žádné jednomyslné wýpowědi, bez odkladu obeslati a tázati, jak by tu wěc sám rozhodnul. Když strana rozsudí jmenowati opomene, anebo když se rozsudí nesrownají o nadsudího, přisluší okresní komissi, aby je místo nich jmenowala sama. Zákonních důwodů wymezowacích proti přijmutí auřadu rozsudního není žádných. §. 133. Spůsobem zcela stejným má se jíti před se, když se jedná o nějaké wyšetření skrze znalce, jen že je má okresní komisse, ač nejsau-li již wůbec co znalci od saudu pod přísahu wzati, sama nechat přísahati, že zdání swé swědomitě wyslowí. Rozsudí pak mají se připomenauti toliko na swau powinnost přiměřeným spůsobem. Pamětníkům anebo swědkům má komisse okresní připomenauti na jich powinnost, aby wypowěděli celau prawdu, pod přísahu wšak má je wzíti jen tehdá, když toho některá strana žádá, anebo když toho okresní komisse shledá zapotřebí. §. 134. Proti wýpowědi rozsudích anebo znalců nepřisluší stranám žádné odwoláwání. Strany ale mají práwo a powinnost, aby pro důkladné posauzení wěcí dotčeným osobám wšechny průkazy dali na ruku. §. 135. Jen w případu tom, když se strana některá wykázala w prawý čas, že nastaupila práwní cestu, odloží se konečné wyměření náhrady strany sporného článku, a w případech, kde skutečného stawu držebního nelze wypátrati, wynešení wýroku o náhradě dotud, až rozhodnutí saudcowské wzejde. Komisse okresní má ale wšechno uchystati tak, aby se wypočtení bez odkladu státi mohlo, jak mile přijde rozhodnutí saudcowské. Powinný, který při ztratil, přijde o nárok na dobrodiní lhůtowého splacení nedoplatku od r. 1848 a nedoplacených platů náhradních, pokud se wztahují na článek we spor wzatý. §. 136. Wýsledek wyměření náhradního nebo wýkupního má se wydati jednomu každému powinnému od komisse we spůsobě stručného wýkazu. Wýkaz tento wyhotowený podle formuláře C. má obsahowati: a ) wěc, která se wywazuje; b ) plat náhradní nebo wýkupní, připadlý na powinného; c ) kapitál z tohoto platu; d ) články ty, pro které byla nastaupena cesta práwní a wyměření náhrady zatím zůstalo odložené; e ) záwady zrušené bez náhrady. Wýnos tento má se sepsati trojnásobně; dwa opisy mají se ponechati pro komissí zemskau a jeden má dodati bezprostředně okresní komisse powinnému, který přijmutí jeho na půwodním spise potwrdí, den přijmutí má komisse potwrditi na listině, čehož se má šetřiti také při wšech přípisech ke stranám. Pakliže by si zpráwněný wyhradil odwolání, má se wyhotowiti čtwrtý opis a dodati každému stejným spůsobem. Na wýkazech těchto má se mimo to připomenauti wýslowně, aby se powinný we 3 dnech přihlásil u komisse, pakli žeby kapitál hned chtěl spláceti anebo nedoplatky za rok 1848 hned zaprawiti anebo ku kapitálu přiraziti dáti. §. 137. Proti wýnosům okresní komisse může se učiniti odwolání ku komissi zemské we wšech 597 těch případech, kde toho nařízení toto nezakazuje. Odwolání toto má se we 3 dnech, počítajíc ode dne, kdy dodán byl wýnos we spor wzatý, austně nebo písemně ohlásiti u okresní komisse, a spis odwolací sám má se, přiložíc wýnos komisse w půwodním sepsání, zadati ku komissí okresní w neprodlaužitelné dálší lhůtě 14dnowé, a jen tehdá, když ji w okresu již není, ku komissi zemské. Okresní komisse má odwolací spis we třech dnech po zadání se swými připomínkami wznesti na zemskau komissi k rozhodnutí. Na odwolání, které strana w náležitý čas neopowěděla anebo nezadala, nemá se míti žádný zřetel. §. 138. Odwolání nebo žaloba w prawý čas zadaná ( §. 129 ) nemá na wýnos náhradní a na placení jim přiřčené žádného aučinku odkládajícího. Jen že se w těchto případech platy od powinného zaprawené nemají odewzdati dříwe, nežli odwolání od powinného učiněné bylo odmrštěno, anebo nežli se stalo rozhodnutí saudní we prospěch zpráwněného. Pakliže se ale odwolání powinného dá místo, anebo wypadne-li rozhodnutí saudní k jeho prospěchu, mají se mu wrátiti přeplatky mezitím učiněné. §. 139. Proti rozhodnutí komisse zemské, kteréž se wydati má s rychlostí co možná nejwětší, jde další odwolání k ministerstwu, pakliže nepotwrdí wýnos komisse okresní. Toto další odwolání má se w propadní lhůtě čtrnáctidnowé ode dne, kdy rozhodnutí saudem bylo dodáno, přiložíc k němu toto rozhodnutí w půwodním sepsání, zadati ke komissi zemské a od této bez odkladu odeslati k ministerstwu, které rozhodne w instanci poslední. §. 140. Jak mile okresní komisse dokončila jednání o dáwky a práce slušnau náhradau zrušené w jedné obci, má se wyhotowiti sepis těch nemowitostí, které zawazeny byly záwadami toliko takowými, jenž bez náhrady přestaly a tedy w jednání náhradní potaženy býti ani nemohau. Zároweň se má zpráwněnému, potahujíc se na jednotliwé wýnosy wywazowací, wyhotowiti hlawní sepis sum náhradních jemu připadlých, doložíc část, která se z důchodů zemských zaprawí, a má se mu dodati bezpostředně od okresní komisse. We wýkazu tomto mají se wytknauti články ty, které se podle §. 138 nehodí ještě k wyplacení. Dwa opisy hlawních wýkazů wezmau se pro komissi zemskau k aktám. Stejným spůsobem má se jiti před se, co se týká záwad wýkupných, až se o nich jednati počne. §. 141. Proti wýkazům hlawním není žádného odwolání, nýbrž zpráwněný, který ale w běhu jednání zadati může odwolání swé proti každému článku jednotliwému we lhůtách wytknutých w nařízení tomto, a ku konci tomuto žádati může wýkaz podrobný o článku popíraném, má na wůli, aby z příčiny nějaké mýlky w počtech zadal w 8 dnech wýtky swé buď hned ku komissi okresní, aby byly opraweny, anebo bezprostředně u zemské komisse, aby se jich užiti mohlo při přehlídání aučetním. §. 142. O reluici naturálních prací wýkupních podle §. 119 od okresní komisse wyměřených má se každému powinnému od okresní komisse dodati podrobný wýkaz, a opráwněnému má se dáti hlawní wýkaz pojímající w sobě celau obec, we kterém každý zawadný ( belastet ) grunt a jméno držitele jeho bude uwedeno. Strany odwoláwání proti wýkazům těmto platí ustanowení §. 137 tohoto nařízení. Když wýkazy tyto wejdau w práwní moc, má příslušný saud podle předpisu o stručném řízení bezprostředně na ně powoliti exekuci. §. 143. Když se powinný prohlásil před komissí, že chce náhradní nebo wýkupní kapitál anebo nedoplatky z užitkowého roku 1848 docela nebo z části odwesti k auřadu kontribučnímu ( § §. 75, 86 ), má okresní komisse práwo i wýpowinnost, aby tomuto auřadu kontribučnímu hned je poručila ku příjmům zapsati a wybrati, přičemž se zároweň má zpráwa o tom dáti zemské komissi. Když wšak powinný nedoplatky z r. 1848 zaprawil hned do rukau spráwněného, má komisse podotknauti toto we wýkazu nedoplatků a w protokolu liquidačním, powinnému pak potwrditi bez kolku, že zaplatil. §. 144. Okresní komisse má o řízení wywazowacím, po obcích před se braným, wésti stručné protokoly, we kterých obsaženy býti mají toliko hlawní jeho kusy, jako k. p. wyměření jednostejných cen, wyšetřowání o skutečném stawu držebním we případech sporných, shledání znalců, rozhodnutí rozsudích, narownání stran, pak jakožto přílohy wztahující se k tomu listiny. Protokoly tyto mají se podepsati ode wšech audů komisse, od zástupců obce, pak od spráwněných. Protokoly tyto musí se wésti jazykem obce, wyjádření stran ale přijímati se musí w jazyku tom, we kterém byly dány. §. 145. Jak mile okresní komisse dokonala operat o požitcích jednoho spráwněného za slušnau náhradu zrušených, odešle k zemské komissi zapsané protokoly se dwěma opisy wýnosů a hlawních wýkazů, pro spráwněné wyhotowených, pak se seznamem těch článků, strany kterých pohledawek náhradní zůstal poodložený. Totéž se má učiniti, když se dokončí operat o požitcích wýkupních. §. 146. Řízení zemské komisse, zastupující gruntowní kassu wýwadní, sprawuje se podle dwojitého poměru jejího naproti držiteli wywazeného gruntu jakožto dlužníka a naproti držiteli spráwněného statku jakožto wěřitele kassy. Činnost zemské komisse wztahuje se we dwojím tomto směru: a ) na summy náhradní a wýkupní, které se docela nebo z části splatí, b ) na platy wýroční, c ) na reluici nedoplatků z užitkowého roku 1848, konečně d ) na zálohy, kterých spráwnění pohledáwají a které se jim dají ze státních důchodů na aučet a na srážku konečné náhrady a nedoplatků. §. 147. Když náhrady nebo wýkupy w kapitálích, nebo reluice nedoplatků z užitkowého roku 1848, o kterýchžto druhých powinní se prohlásili, že je odwedau do kontribučních kass, zcela nebo z části přijdau k wyplacení hned při wyjednáwání anebo ještě dříwe, nežli operat wýwadní zadán byl k zemské komissi, rozkáže tato na poukázání okresní komise, aby wýwadní kassa zapsala příjem a wydala wýmazné kwintace, že skutečně byly zaplacené. §. 148. Jak mile okresní komisse některá zaslala wywazowací operat, dá jej předseda zemské komisse aučtárnicky prozkaušeti, rozkáže naskytlé wady w aučtech zkrátka oprawiti, načež zemská komisse wýnosům náhradním a hlawním wýkazům přidá swé potwrzení a udělí jim takto wlastnost listin spůsobných k wložení do knih, ač jestliže se neukážau žádné námitky proti zákonnímu řízení wywazowacímu. Aučtárna má učiniti náwrh, aby wýwadní kassa předepsala plat wýroční ke přijmutí ustanowený, jakož také plat již nyní zprawněnému k wyplacení přiwržený, a aby si uchystala wýplatní archy a wýkazy předepsané w §. 89 tohoto nařízení. §. 149. Potom nařídí zemská komisse dotýčnému saudu, zašlauc k němu oba opisy wýkazů wywazowacíeh, aby knihowně pojistil pohledawky wýwadní kassy a zároweň wymazal prwotní záwady, na místo nichž nastaupí wýwadní kapitál. Jeden opis wýnosů má se opatřiti wkládací klausulí a odeslati nazpět k zemské komissi, druhý pak má zůstati u auřadu tabularního i má se powažowati jakožto část listowní knihy jeho. §. 150. Zároweň nařidí zemská komisse wýwadní kasse a skrze tuto auřadům kontribučním, aby zapsaly příjem platů a nedoplatků, jenž se po kontribučenských lhůtách spláceti budau. §. 151. Když se powinní po jednání s nimi odbytém přihlásí, že chtějí zaprawiti část na srážku částky kapitálu, řídí zemská komisse po oznámení od auřadů kontribučních učiněném podle předpisu následujícího §. We wšech případech, když se kapitál splácí, zůstawuje se splatitelům, aby si wyžádali i také tabularní wýmaz splacených sum. §. 152. Když se sumy kapitálowé za požitky, spojené s držením nějakého statku, přiwedau k wyplacení, dá je zemská komisse odeslati k wěcnímu saudu, pod kterým statek tento stojí, ač jestli se newykáže ten, kdo se k požitkům těmto přihlásil, plnomocenstwím od onoho saudu, že sumu kapitálowau sám wybrati smí, we kterémžto případu se mu dowoliti může, aby si je sám wzal z wýwadní kassy. Wěcní saud má powinnost, aby opatřil podle wydaných předpisů práwa jiných osob na tyto sumy kapitálowé. Je-li ten, kdo se přihlásí, k požitkům splnomocněn, nehledíc držení nějakého určitého statku, má se naříditi, aby wydány byly k rukaum auřadu spráwního, jehož se to týká. §. 153. Wýroční platy a nedoplatky, nepodléhají-li w čase, na který jdau, žádné sekwestraci, mají se tomu, jenž se o ně přihlásil, wykázati k wyplacení, a zároweň se mu mají dáti wýkazy wýplatní ( §. 89 ), jinak ale mají se listiny tyto k dodání odeslati auřadu tomu, který sekwestraci wykonal. Wykázání wýplatní stane se pak k rukaum osoby od saudu jmenowané. Zřízeni sekwestrowé jsau ale powinni, aby práwa sekwestrační přiwedli k wědomosti zemské komissi skrze auřad exekuční. §. 154. Zemská komisse má zároweň s uwědoměním kassy wýwadní učiniti opatření, aby náhradní požadawky, ježto ze zrušení požitků wzrostly tomu, kdo prwé k požitkům měl práwo, wyznamenány byly we weřejných knihách při wěcech, jichž se dotýče ( §. 24 pat. od 4. bř. ), a k tomu konci má dodati tabularnímu auřadu obadwa opisy hlawních wýkazů, wyhotowených pro zpráwněné, z nichž se jeden opatří klausulí intabulační a zemské komissi wrátí, druhý pak zůstane u tabulárního auřadu jakožto část knihy listowní. §. 155. Wykázání záloh we dwojnásobné sumě urbarní daně, odwedené od zpráwněného za rok 1848, powolí zemská komisse tehdáž na zwláštní požádání a nařídí, aby z wýwadní kassy byly přiwedeny k placení, když: 1 ) zemská komisse shledá, že se zpráwněný nachází w položení takowém, které mu podle slušnosti dáwá práwo na nějaké ulehčení ze státních důchodů; 2 ) když se zadá zároweň se žádostí opowěď w §. 116 tohoto nařízení předepsaná o požitcích slušnau náhradau zrušených; 3 ) když se zpráwněný statek ani w berním roce 1848, ani do 1. kwětna 1848 nenacházel w sekwestrací, anebo když se dokáže, že sekwestr jest srozuměn. §. 156. Zpráwnění ti, kteří neměli platiti žádných urbarních daní za swé nyní zrušené požitky, anebo kteří pohledáwají na zálohu celau třetinu onoho náhradního platu, který za jejich posawadní zákonní požitky wypadá, mají kromě wýminek naznačených w předešlém §. předložití ještě také stručná přiznání o těch požitcích, strany kterých požadují zálohu. W přiznání tomto mají se požitky podle ustanowení obsažených w tomto nařízení wyceniti, wýnosnost desátků a dáwek i prací, w Tereziánských aktech rektifikačních nezapsaných, hodnowěrně prowesti, a zároweň od swého krajského auřadu dodati potwrzení, že není žádného sporu o práwné držení těchto požitků. Seznamy tyto dodá ministerský komissař zemské aučtárně, aby zkrátka je prozkaušela, co se týká jakosti a mnohosti přiznaných požitků, pak některému sekretáři, aby oprawil wycenění a srážky, načež zemská komisse nalezne, má-li se záloha na srážku náhrady swým časem wyměřené wykázati a pokud se to státi má. §. 157. Zádá-li některý zpráwněný zálohy ještě wětší, může jí powoliti zemská komisse, awšak nikdy nad dwě třetiny wýročního platu náhradního od něho wypočteného. Powolení toto wšak smí se uděliti tehdá toliko, když žadatel wyplniw wýminky we předešlých dwau paragrafech přiwedené, kromě toho ještě dokáže, že postawení jeho zasluhuje zwláštního ohledu. §. 158. K zahražení záloh těchto mají se obrátiti předewším plynaucí do wýwadní kassy nedoplatky za užitkowý rok 1848, pak wýroční plat náhradního kapitálu, běžící od 1. listop. 1848. Zároweň s nařízením k wydání zálohy této má se poručiti u wýwadní kassy zapsání jejich k wýplatě z nedoplatků a wýročních platů dlužníkůw, kteréž swým časem k placení budau přiwedeny. §. 159. Na zálohy wykázané nemůže žádný wěřitel wésti obstáwku nebo exekucí, a práwo osob jiných na nedoplatky a wýhradní platy mají teprwé pak průchod, když pohledawky wýwadní kassy z daných záloh byly zapraweny. §. 160. Když zemská komisse zálohu dáti odepře, může se zadati rekurs k ministerstwu we 14 dnech, počítajíc ode dne, kdy rozhodnutí bylo dodáno. 161. Zemský wýwadní katastr má se založiti a wésti pod přímným dohledem ministerského komissara podle formuláře, na náwrh jeho od ministerstwa stwrzeného. We Wídni dne 27. čerwna 1849. Prozat. ministr dom. zál. Bach.


26. březen 1848, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti., Titulek: [Amnestie]., Autor: Havlíček, Karel
Domácí záležitosti. Amnestie. Jak známo udělil J. M. Císař náš amnestii wšem prowinilcům we wěcech politických a sice tímto listem: My Ferdinand atd. Abychom Swým wěrným poddaným další důkaz důwěry Swé dali, a jim okázali, jak jsme nakloněni, i k poblaudilým být milostiwi, užíwajíce spolu moci Nám příslušící, cítíme se pohnuti, zwláště s ohledem na Naše králowstwí Haličské i Wladimírské, pak Lombardsko-Benátské toto uričti: 1. Weškerým w kr. Haličském i Wladimírském i w kraji Krakowském, pak w kr. Lom. Benátském pro zrádu zemskau, anebo rušení wnitřního pokoje státu wyšetřowaným a nyní w trestu jsaucím osobám ciwilním odpauštíme další čas trestu, nejsauli we wině shledáni také pro jiné zločiny. 2. Co se týče osob u saudů řečených králowstwí pro tyto zločiny zatknutých, ale ještě ne konečně odsauzených, přestaň wšechno další jednání, nowé wyšetřowání pro podobné wěci, před tímto Naším ustanowením stalé, nebeř se před se; osoby wšak w prwním a w tomto wyrčení dotknuté, pakli jsau jinozemci, musejí i hned z Našich zemí wywedeny býti, a pauze Naším wýslowným powolením smějí do nich opět wkročiti. 3. Osoby z těchto králowstwí, jenž byly jelikož zapleteny do pletek politických aneb jimi narčeny, na jiná místa wsazeny, propusťtež se na swobodu. 4. Ti, jenž ze stejných příčin dáni byli pod zwláštní zákaz, buďtež jeho prosti. Očekáwáme tedy s jistotau, že se tímto Naším ustanowením mysle upokojí, pokoj a řád wšude obnowí, a wěrní Naši poddaní k Nám onu lásku a přítulnost oswědčí, již při tolika příležitostech nejchwalněji dokázati. Dáno w Našem cís. hl. sídelním městě Wídni dne 20. Března, 1848. Našeho panowání w roku čtrnáctém. Ferdinand.


8. duben 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: X, Titulek: Čechoněmci!, Autor: výbor pražského měšťanstva; Havlíček, Karel (přetisk)
Čechoněmci! Se hlubokým žalem doslechli jsme, že obíhá w německých okrscích našeho králowstwí obáwání, jakoby česká částnašeho národa zamýšlela mladé swobody nadužíwati ku potlačowání Wašeho jazyka a Wašeho wzdělání. Bratři! My jsme w bouřliwé době wyslowili smýšlení naše, prwní článek naší petice pronáší, aby w auplnau rownost postaweny byli obě národnosti, a bylby Wás stranu aučelu tohoto hnutí docela mohl upokojit, kdyby tato nedůwěřiwost, ze starší již doby pocházejíc, nebyla znowu rozněcowána byla. Byloby neštěstí bezejmenné pro nás wšechny, kdyby obwiňowání takowéto pěknau welkolepau swornost we wlasti rušiti a muže swětla i pokroku, jako jste Wy, do zpátečních praudů hnáti mělo. Oswědčujeme se Wám tedy slawně, že snaha naše powždy byla a bude swobodu i stejné opráwnění obau národnosti zachowáwati, a že nikdy ke zkrácení jedné nebo druhé hlasu swého nedáme. Wždyť welká část našeho středu wyrostla sama ze kmene Wašeho a naopak; wždyť jest nás wšechněch štít a heslo: práwo,swoboda, mír! Setrwejte tedy po boku našem a očekáwejte jako my jenom od sworného ducha budaucí blaho wlasti! W Praze dne 31. března 1848. Wybor Pražského měšťanstwa. Albert hrabě Deym. Petr Fastr. Prawoslaw Alois Trojan. J. B. Riedl. Uffo Horn.


22. únor 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: titulní strana, Titulek: [úvodník], Autor: Havlíček, Karel
H. B. – Práwě se dowídáme z nejlepšího pramene z Holomauce, že ministerstwo wydalo k zemským spráwcům w Čechách a na Morawě rozkaz ( který nepochybně náš zeměspráwce Mecséry již obdržel ), aby hleděli doplniti wolby do Frankfurtského parlamentu w těch okresích, kde se posud newolilo a kde by se to bez nebezpečenstwí rušení pokoje a bez welkého powyku dělati dalo. Powyku a rušení pokoje ať se ministerstwo při tom nebojí: my aspoň důslední we swé politice radíme wšem welewáženým krajanům, aby žádný k wolbě nechodil. Tak se uwarujeme powyku doma i we Frankfurtě. Kdyby se ale přece w některém okresu několik zrádců wlasti a Slowanstwa shledalo a k wolbě se dostawilo, tak žeby se jim přece třeba jen několika we jménu celého okresu a na ujmu celé země powolilo poslance si wywoliti, ať se wlastenci w tom okresu bydlící rychle postarají, by se proti celé wolbě od wětšiny rázný protest zaslal k zemské spráwě w Praze, we kterém podotknuto budiž, že okres wywolení to neuznáwá, a k ničemu se nepodwoluje, co by takowý falešný poslanec we jménu okresu a českého národu we Frankfurtě mluwiti a ustanowowati chtěl. Tak zamezíme wšeliké snahy ministerstwa, které nám tímto poslední ránu zasadilo. Tedy jsme se museli ještě jednau dočkati wolby do Frankfurtu; do parlamentu mezi samými Němci zostuzeného ženau nyní nás, abychom tam pomáhali získati proti Prusku wětšinu Rakausku, onomu čistému „ Oesterreicherthumu, “ jak se wyjadřují bezcharakterní nowiny Const. Blatt aus Böhmen, onomu Oesterreicherthumu, které nás Slowany, Wlachy, Rumuny a konečně Maďary za podnože Německa snížiti chce, a ještě by nás samotných k tomu za nástroj chtělo použíwati, onomu čistému Oesterreicherthumu, který se nadutě w našich wlastních krajinách roztahuje a každé samostatné hnutí naše o rownopráwnost nazýwá Sondergelüste, Sonderinteressen, tak jakoby žádný národ neměl od Boha jiného určení než aby Němcům slaužil! Ať si je Prusko hlawau Německa, jaké tělo, takowá hlawa: Rakausko ale není k tomu stwořeno, aby bylo hlawau takowého těla. Nechce-li se Rakausko, které beztoho jen s nauzí wywázlo samo, ani spokojiti swau wlastní mocí, baží jako lakomec ještě po wětší? Onen pes, který s kusem masa po láwce přes řeku běžel, a w zrcadle wody swůj wlastní kus masa widěl a po tomto se hnal, přišel o swůj wlastní kus a cizího nenabyl. Líto jest nám, že musíme náš stát s takowým zwířetem porownáwati, ale přáli bychom si, aby jednu jeho wlastnost, wěrnost, sobě za příklad wzalo, wěrnost k národům, kteří w čas nauze pohotowě byli proti Němcům a Maďarům, a kteří nyní práwě těmto zrádně wydáni býti mají. Takowé jednání nepřinese žádného požehnání! Než dali jsme se w toku slow dále od předmětu samého zawésti: a musíme jenom tolik doložiti, že Rakausko diplomatickau cestau zrowna tolik, ba ještě wíce může wyjednati, než na sněmu Frankfurtském. Císař František již měl německau korunu; proč pak ji složil, když byla tak užitečná, že se snad o ní nyní Rakausko opět pokaušeti chce?


3. listopad 1846, Zdroj: Česká včela, Část: Žihadlo, Titulek: Znamenitý literární úkaz, Autor: Havlíček, Karel
Znamenitý literární úkaz. Pokládali bychom si za hřích, kdybychom měli pomlčeti o welewzácném díle, kteréž práwě nyní nákladem uměleckého obchodníka p. J. Hoffmanna tiskem wyšlo. Jsau to staročeské rorátní zpěwy z časů císaře a krále Karla IV., kteréž se zásluhau sboru literáckého w Hradci Králowé ne bez znamenitých obětí w tolikých bauřích časů až na naše doby zachowaly a nedáwno teprwa příčiněním weledůstojného p. kanowníka Wáclawa Pěšiny do zdejšího chrámu sw. Wíta opět uwedeny byly, kdežto se nyní každoročně w adwentě w kapli Swatowáclawské při roráte zpíwají. Známoť wůbec, jak wysokau cenu mistrowé a znatelé církewní hudby staročeským církewním zpěwům zwláště wýtečným písním českých bratří přikládají. K nejkrásnějším z těchto welebných památek wznešeného ducha a nábožné mysli předků našich počítají se také tyto rorátní zpěwy. Jestliže wším práwem bědujeme nad nedbalostí a slepotau posledních pokolení, kteréž nám nejkrásnější pozůstatky slawnějších dob našeho národu, buď někde w kautě zprachniwěti nechali, neb dokonce omarskau zhowadilostí úmyslně zmařili, musíme již sami, přišedše již jednau k lepšímu poznání, wšecky tyto plody ducha českého, kteréž nám o sláwě a wzdělanosti našich předků tak srdcejemné swědectwí wydáwají, w nejwětší úctě chowati, šetrně opatrowati a snažení těch, kteříž o jich zachowání a rozšíření pečují, wděčně podporowati. Kdožkoli je milowník klasické církewní hudby – kdožkoli je ctitel památných staročeských zpěwů duchowních, komužkoli na zwelebení kostelní hudby a zbožnosti zpěwumilowného lidu českého záleží, neopomine zajisté tyto zpěwy sobě opatřiti. Každá osada církewní měla by aspoň jeden exemplar těchto zpěwů míti, a místo jiných chatrnějších při roráte zawésti. Muselať by to býti wěru nesmírná wlažnost ke zbožným zpěwům církewním a welebným starým památkám w osadě té, kdež by se buď pastýři duchownímu nebo učiteli, nebo jinému občanu nepodařilo, z učiněné nějaké sbírky, tyto písně pro kostel zakaupiti, zwláště powážímeli, že je nakladatel p. Jan Hoffmann z ohledu k dobré wěci w nejlewnější ceně – takořka odpolu zdarma prodáwá, neboť celé toto na 50 hudebních archů silné, na krásném papíře čistými notami a welkým i w šeru dobře čitatelným šwabašským písmem tištěné, dílo nestojí wíce než 2 zl. 30 kr. stř. Jelikož průwod pro warhany připojen, dají se zpěwy tyto wšude lehko w žiwot uwésti. Text úplný k nápěwům nalézá se w knize ze swatojanského dědictwí pod jménem „ Roráte “ wyšlé, kteráž se za 12 kr. stř. prodáwá. Konečně žádáme se wší kolegiální zdwořilosti wšecky časopisy naše, aby pozornost swých čtenářů k wěci tak wzácné obrátiti sobě nestížily.


9. září 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: [titulní strana], Titulek: Sněm říšský, Autor: Havlíček, Karel
Sněm říšský dne 6. září. Interpellace dnešního dne zasáhly nesmírně do záležitostí uherských. Pan deput. Wojtěch ( nedejte se mýlit tímto jménem, p. W. sedí wedle Löhnera ) tázal se ministra financí strany celních auředníků w Horwatsku, odwoláwaje se na dwa tamější auřední dopisy celní, kdežto se powzbuzují celní auředníci býti we wšem strany peněz po wůli J. E. bánu horwatskému. Je-li prý o tom co známo ministru finančnímu? Ministr Kraus: Ministerstwo k tomu žádného rozkazu nedalo, a celá wěc netýká se ani ministerstwa, poněwadž se jedná o celní auřady w zemích uherských. Ministerstwo nechce rozhodowati, která ze stran w Uhřích práwo na swé straně má, ale do těchto záležitostí nemá nic co mluwiti. Jonák zcela na jinau stranu udeřil w té samé záležitosti. Poněwadž známo jest, že naše zemské důchody we špatném stawu se nacházejí; známo taky jest, že Uhry nějaké platy dle úmluwy do našich zemských důchodů platiti mají. Ačkoli myslím, že nyní jest o peníze zle, přece wíme, že hlawní ministr uherský ( Košut ) umí peníze z pekla dostati, a proto se tážu ministra financí, jestli uherská koruna powinosti swé do našich důchodů plní? Kraus: Požadawky, které naše důchody mají od Uher, jsau dwojího způsobu: jedny jisté, uznané, a to jest 3 miliony zl. stř. příspěwek na wydání císařského domu, na zahraničnau diplomatii a na zwláštní wojenské sbory, poněwadž má Uhersko jen pěchotu a jízdu. Druhé požadawky jsau takowé, strany kterých posud nedorozumění panuje mezi ministerstwem uherským a námi. Když se dne 11. dubna státní hospodářstwí uherské od našeho oddělilo, zůstaly ještě mnohé nedůstatky w aučtech, které by Uhry doplatiti měli. Od té doby owšem posud nic skutečně nezaplatili, ani toho ani onoho způsobu, leč by snad něco na aučty naše bylo wyplaceno pensionistům, z kterýchžto mnozí w Uhřích příbytek mají. A wšak o těch wěcech nyní jednáme a očekáwati musíme od uherského ministerstwa přátelské smluwení. Poláček ( z oposice ) táže se ministra wojny strany těch 18.000 wojska hraničárského, které nyní má z Wlach odejíti domů. Známo prý, že země koruny uherské proti našim wždy menší obtíže nesly, jak by nyní ještě měly naše těchto 18.000 wojska doplniti. Latour: O žádném takowém rozkazu nic newím. O poddanosti je rozhodnuto, a teď se jedná jen 504 o to, jak jednotliwá uzawření na zákon přepracowati. K tomu konci podali Schmidt a Löhner swé náwrhy, které dlauhau a zajímawau hádku zbudily, má-li, co sněm uzawře, zákonodární moc, či, zdali potwrzení císaře třeba. Schmidtůw náwrh jest ten, by přednostenské bureau zákon ten, jak ustanowen jest, zredigowalo ( sepsalo ) a pak hned uzawření sněmu ministrům odewzdalo, kteří je císaři pánu k potwrzení předloží. Löhner naproti tomu nawrhuje, by se wypracowání třem z komory wywoleným audům na starost dalo, a s ostatním posečkalo, až co ministerstwo za odpowěď dá na Borroschowu interpellací strany císařských podpisů. Pak se komora dowí, je-li swrchowaná ( souverainní ) čili nic, a zdali její uzawření musí skrze censuru jíti, by platnosti nabyly. Schmidt: Protahuje se to již dlauho dosti, nač ještě na odpowěď ministrů čekat. Löhner: Odpowěď ministrů nám ukáže, má-li komora práwo, proklamací wydat, čili ne. Borrosch: To není formální, to je principiální otázka, je-li sněm ústawu dáwající, či není-li. Rieger: Naše uzawření stranu Laszrowa náwrhu nesmíme déle za sebau nechati, neb prohlášení jeho je welmi nutné. Otázka poddanosti patří buď do konstituce, nebo tam nepatří. Že tomu prwnímu není tak, oswědčila již sama komora. Pak jest wyzdwižení poddanosti zákon, který potwrzení císaře potřebuje, neb žijeme w konstitučním státu. Jinak bychom měli republiku, ano ještě wíc než republiku, poněwadž i tam president zákony potwrzuje. Goldmark: Nám se předhazuje, že jsme republikáni, jakoby mnohý republikán nebyl šlechetnější býwal, než mnohý absolutista? Čtyry neděle jsme měli čas k rokowání, a teď bude zle pro dwa dny. Zejtra dá ministr odpowěď, a pak wíme, zdali jsme zákonodárci, když je rozdíl mezi základním zákonem a jiným tak welký. Kde jsme wzali práwo 20 milionů powolit? Doliak: Každodenně se nám okazují nowé překážky. K čemu se wázat na náhled ministrů. Žijem w konstituční monarchii, tedy má i císař do toho co mluwit, a zákon, který by veto ( neswoluji ) obmezowal, posud nemáme. Brestl: W Löhnerowu náwrhu není žádné odkládání. Mezi publikací ( prohlášením ) a sankcí ( potwrzením zákona ) je rozdíl. My můžeme žádat publikaci skrz orgány státu ( auřady ). Poukazuji na Belgii, kdežto také král nemá veto t. j. práwo zwrhnauti ustanowení sněmu. Odepření sankce zákonu nedělá rozdíl mezi monarchii a republikau. Máme-li práwa konstitucí wypracowat, máme též práwo zákony dáwat. Smreker: Jsem pro Löhnerůw náwrh, by se wše w dobrotě rozhodnauti mohlo, neb jsem přeswědčen, že ministerstwo slowo císaře pána saužowati nebude. Prašák: Neodwoláwám se na to, že jsme konstitující sněm, ani na manifest císaře, nýbrž na mandát ( plnomoc ) národu. Císař přislíbil konstitucí, národ ale nepřijal. Máme tedy to práwo okroyowanau ( t. j. darowanau od císaře, a ne smluwenau mezi národem a císařem ) zákony dáwat. Nechť tedy komisse co nejdříw zákon wypracuje na čisto a k potwrzení císaři předloží. Borkowski počítá wyzdwižení poddanosti mezi základní zákony. Demel: Proklamace není wíce zapotřebí, neb ministerstwo nechalo proti swému slowu naše uzawření již uweřejniti, a tím se postawilo nepřátelsky proti komoře. Borrosch: Sankce jest jen sjednocení legislativní a exekutivní moci. Absolutní veto bude částí naší ústawní listiny, nesmí ale nazpět aučinkowat, tak jako říšský sněm nemůže býti rozpuštěn. Byla sice kostra antidiluvianské ( předpotopní ) konstituce národu dána, ale on ji nepřijal. Proto mu dowolil císař se konstituowati, a lid je za to wděčný a chowá lásku a důwěru k swému císaři. Slyšeli jsme tu žalobu proti ministrům, já ale musím jim swé díky wyjewit, aspoň wíme, na čem jsme. ( Tleskot. ) Goldmark: Jaký rozdíl jest mezi tau stranau a pautníky do Říma? Ti dělají dwa kroky ku předu a jeden nazpátek, oni ale dwa nazpátek a jeden ku předu. Dříw se tak rádi nazýwali demokraty, a teď jsau tito nepřátelé Windischgrätzowi aristokratami. Což přijdeme se Schmidtowým náwrhem dříwe k cíli, než s Löhnerowým, budeme-li se denního pořádku držeti? Doliak prawil, že se necháme náhledem ministrů říditi, tomu je práwě naopak. Hein: Neprawím, že jste prawí republikáni, ale že se nimi zdáte býti, neb chcete koruně práwo wzíti, které jí přisluší. Brestl prawil, že král belgický veto nemá. Ale wždyť w konstituci belgické wýslowně stojí, že král zákony potwrzuje a uweřejňuje, a newyplýwá z toho, že je potwrdít nemusí? Budeme-li tak pokračowat, brzy nebudem wědět, kdo je wládce, kdo zákonodárce a kdo wýkonná moc. Szabel: Národ prý má lásku a důwěru k císaři, a přec nechce mu dáti zákon k potwrzení. Tímto potwrzením zákon nic netratí, ano naopak získá na síle. Bychom komissí wolili, není zapotřebí, neníť tu žádný nowý náwrh zákonu. Laszer: Jedná se tu jen o redakcí, totiž o sestawení promulgace ( uweřejnění ). Nenahlížím tedy, jak nás mohli nazwati pautníky do Říma, kdežto nejkratší cestau jdeme, co zatím druhá strana na odpowěď ministrů čekati chce. Borrosch prawil, že bude „ veto absolutní “ částí naší konstituce, to je nad síly mého ducha, bych to již napřed wěděti mohl; ale to wím, že žijeme w konstitucí. Není-li absolutní – a o tom bych pochybowal – má jistě král práwo, zákonům sankcí udělowat. Oznámení našeho uzawření zemským presidiím nesmí se za publikací powažowat, žalowati na ministerstwo je žalowati na wětšinu komory; žeby bylo ministerstwo wykonalo wplyw na wětšinu, učiniwše náhradu otázkau kabinetu, bych pochybowal, neb mnohý hlasowal proti náhradě, který pro ní mluwil, než se ministerstwo wyjádřilo. ( Löhner. ) ( Tleskot a sykot. ) Trojan nabízí k rychlému jednání, neb w Čechách posud sedláka wojenskau mocí k robotě nutí. Helfert: Neslyšel jsem zde nikoho, žeby byl někomu we sněmu republikánstwí wytýkal, proč se tedy ustawičně mnozí pánowé z toho očištují? Část našeho nynějšího ustanowení náleží owšem do konstituce, část ale totiž, která o prowedení našich zásad mluwí, nenáleží tam. Kdybychom ale na to chtěli čekat, až konstituce naše strany vota císařského něco ustanowí, nemohli bychom do té doby nic pracowati. Mayer: Jedná se tu, má-li sněm náš konstitující práwo, rokowati o žáležitostech poddanstwa? Owšem že má; my jsme powoláni wypracowat konstituci demokraticko-monarchickau, chceme-li to, musíme napřed odstraniti překážky její, to jest nerownost mezi občany. To jsme nyní učinili. W Belgii ale král veto má jako jinde, což tuto p. Brestlowi dokazuji ( wytáhne konstituci belgickau a čte dwa § §., z kterých patrně wyswítá, že králi veto přisluší ). Ostatně ale jsem přeswědčen, že podpis císařůw na uzawření našem spíše k užitku bude, než na škodu. Löhner ještě také dosti obšírně mluwí pro swůj náwrh. Žádá se hlasowání zejména, a aučinek jest, že Löhnerůw náwrh má pro sebe 119, proti sobě ale 183 hlasů. Schmidtůw náwrh prošel welkau wětšinau a přijat jest. O tom, co se pak mezi polským deputowaným Hubickým a dep. Stadionem přihodilo, zejtra obšírněji. Sněm se skončil w 3[půl ] odpoledne.


22. květen 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Prahy, Titulek: [překlad zprávy o žádosti učitelského sboru právnické fakulty], Autor: Havlíček, Karel
Zpráwa w našem nedělním čísle podaná o žádostí zdejšího učitelstwa práwnické fakulty na ministerstwo potwrzuje se. Podáwáme zde dálší bližší zpráwy o tom z Deutsche Zeitungu, jakož i následující odpowěď ministerstwa: „ Na náwrhy zadané od učitelského sboru studií práwních a státních wěd na wysokých školách Pražských, aby totiž dosawadní nawštěwowací wyswědčení přeměněny byly w pauhé zapisowací, a aby přiděleny byly jisté manipulační práce s tím spojeny, wydalo ministerstwo weřejného wyučowání tento rozkaz dne 16. dubna t. r. č. 2628: Prohlédajice k tomu, že připuštění ke státním zkauškám, jakož i ke stupni doktorskému na wšechen spůsob spojeno jest s wýmínkau nawštěwowání wysokých škol w jistých letech, a že následkem toho — ač nemá-li tato wýmínka státi se illusorní — musí wyplnění této wýmínky oswědčeno býti wyswědčením skutečného nawštěwowání, ne pak pauhého se ohlásení, nemůže ani učitel ani učitelský sbor, tím méně, dokud nic zřejmého o tom ustanoweno není, zproštěn býti té odpowědnosti, že ti, jimž se naštěwowací wyswědčení wydaly, skutečným nawštěwowáním si jich zaslaužili. Učitelskému sboru ponecháwá se, aby o spůsobu wywedení dohlédu strany náwstěwy příhodné učinil ministerstwu náwrhy, které by co nejdříwe zadány býti měly, poněwadž práce na oprawách brzy ukončeny býti mají. Co se týká náwrhu o zřízení zwláštní universitní questury, buď prozatím podotknuto, že ministerstwo owšem nepřehlíží prospěch wyplýwající z toho, když se práce při přijímání saustředí, že ale nejde, aby buď učitelský sbor nebo jednotliwí učitelowé wylaučeni byli z aučastenstwí při přijímání a zapisowání do fakultního studium wůbec a do jednotliwých předmětů zwlášt. Ostatně budau náwrhy wysokých škol Pražských při nawrhowání opraw we zřízení universitním náležitě uwáženy. “ Páni professoři práwnické fakulty uzawřeli, poslati opětnau žádost k ministerstwu w témž smyslu, s tím dodatkem, že wydáwáním nawštěwowacích wyswědčění obmezuje se swoboda studujících, poněwadž se musí we škole čísti jména, čím jsau studující přinuceni nawštěwowati školu a že se tím mládež mrawně kazí.


29. září 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: Dopis k redaktoru Národních Novin, Titulek: X, Autor: Havlíček, Karel
Dopis k redaktoru Národních Nowin. Wážený Pane! Motto: „ Facta loquuntur! “ Náhodau dostal jsem Národních Nowin č. 210 od 15. září b. r. trochu později, a ježto cholera u nás panuje, četl jsem je teprw wečír 21. září, a wida Waš úwodní článek o reformě gymnasialních studií, žásl jsem nad Waším úsudkem, jenž wšeobecně wyrčen jest o klášterních gymnasiích. Myslím, že tento úsudek we swé wšeobecnosti nenechá se odůwodniti a welmi welikých wýjímek připauští. Nechtěje stejné wady se dopustiti, a co – snad! – někde platí, wůbec co neplatné prohlašowati: přičiním se ze swého stanowiska a dle swého hesla „ Facta loquuntur “ alespoň tomu odpírati, co sám dokázati jakožto mylné, a to twrditi, co naopak jakožto prawé odůwodniti mohu. Abych žádného nemýlil, hned na počátku powím, že jsem klášterním knězem, a že byw na klášterském gymnasium professorem, teď farářský úřad zastáwám. Jsem 25 let klášterníkem, a tedy ne snad dosti mlád, abych směl překwapené úsudky nezkušenau mladostí omlauwati, pročež raději se obmezím heslem zwoleným „ Facta loquuntur! “ Mají-li se u nás Wel. P. zasílatel jest aud opatstwí benediktinského Břewňowsko-Braumowského. Red. 2 neb 3 kandidáti přijímati, hlásí se jich 10—15. Že se z nich nejlepší wyberau, to se snad samo sebau rozumí. A jelikož statky klášterské dílem mezi Čechy, dílem mezi Němci leží, béře se zwláštní ohled na Čechy. ( Jest nás 49 Čechů a 8 Němců. ) Při tom se béře „ ceteris paribus “ zwláštní ohled na zběhlost w češtině, w hudbě, w kreslení, w paedagogii, w ökonomii a w podobných schopnostech, uměních a wědách. Nechci dokazowati, že klerici řádu našeho pak w theologii mezi nejlepší studenty náležejí, ale to mohu twrditi, že jestli w mrawech a wědeckém pokroku se newyznamenají, před professí klášterskau propuštěni z řádu býwají. Jsa wyswěcen hlásí se u nás klášterní kněž buď „ ad curam animarum “, aneb k professůře w hlawní ( normální ) škole, neb ke gymnasium, neb k doktorátu filosofickému neb theologickému, neb zůstane pro klášterské potřeby a záležitosti, aneb – hic haeret aqua! — býwá k něčemu z toho od klášterního předstaweného určen. A tu se může státi, že práwě nejneschopnější duchowní jest určen od klášterského přednosty k nešťastné gymnasialní professuře! A tento ubohý, docela neschopný duchowní musí se podrobiti písemnému i austnímu konkursu, jako každý jiný swětský kandidát professury! Tu chuďas musí se nechat ode wšech, též i od swětských gymnasiálních professorů posuzowati, a chuďas nesmí dříwe gymnasiálním professorem se státi, dokud není approbowán! A takowau wýhradu a přednost má klášterní gymnasiální professor, kdežto swětský professor snad jinší konkurs a před jinými posuzowateli odbýwatí musí!!! Jaký jest to tedy hrozný rozdíl mezi klášterským a swětským gymnasiálním professorem?! Oba podstupují stejnau písemní i austní zkaušku, oba jsau od stejných posuzowatelů zkaumáni, a – a přece rozdíl! Rozdíl, že jeden sluje klášterní a druhý swětský professor, ačkoliw oba stejné umění dokázati musejí! Wšak pokračujme dále! Oba teď po odbytém konkursu nastaupí professorský úřad. Klášterský gymnasialni professor má klášterní bibliothéku při ruce, má klášterního bratra, jehož se směle zeptá: Bratře, jak mám to neb ono přednášeti, jaké mohu míti pomůcky k wyswětlení toho neb onoho; které knihy mi k tomu neb onomu slauží! jak se mám w tom neb onom zdokonaliti atd. Kde to wše wezme swětský professor? A tak by se mohlo ptáti – snad – bez konce! A teď – který jest dlauhé řeči krátký smysl? Jsem, jak jsem prawil, 25 let klášterníkem, a hle, na našem ( rozuměj w Braumowě ) klášterském gymnasiu byli 3 humanitetní professoři – doktorowé filosofie. Čili jest to gymnasialnímu wzdělání na škodu? Byli 2 katechetowé doktoři Theologie; – či to jest zápowěď? Byl praefekt, wyznamenán welkau záslužnau zlatau medalií – či se to nesluší? Jeho následowník byl mnoho let grammatikálním a pak humanitetním ( oboje po dobře odbytém konkursu ) professorem, ano i teď humanitetní předměty přednáší! Gymnasium bylo wůbec při direktorialních zkauškách wícekrát wyznamenáno a písemními pochwalami poděleno. Studenti zdejšího gymnasium měli důwěrnost u filosofických professorů, a jak se z gymnasialních katalogů dokázati nechá, we filosofii dobře prošli; – a gymnasium má býti špatné – že od klášterníků obsazené! – A byť by i bylo gymnasium špatné! Dal k tomu někdo něco? Město, kde se gymnasium nachází, nepříspělo wídeňským, – a má z toho užitek mnohý; stát nedal k tomu krejcar, a béře školní plat, a dostáwá dobře wychowané mladíky; a wlast, – sotwa byla prohlášena konstitucí, přednášela se čeština jádrná a wýborná zdarma u nás w německé krajině; přednášela mathematika a geometrie bez očekáwání, zdali bude za to placeno; přednášela cwičnost w kreslení a malbě; přednášela populární fyzika a astronomie; – těď běhá bratr welebný, přírodomilowný po wšech skalách a wýmelech, tluče kameny a chytaje motýly na příprawu, ač bude-li mu powoleno od wlády přednášeti wědy přírodoskumné, – a naše gymnasium klášterní by mělo slauti nezdárné a neprospěšné?! „ Facta loquuntur! “ Myslím tedy, Pane, že se žádného překwapení nedopustím, ujistím-li, že naše, ačkoliw klášterské gymnasium Wašemu úsudku o klášterských gymnasiích w č. 210 obsaženém nikoliw nepodléhá, a že tedy tuto oprawu, jižto nepronáším za wšeobecnau, též laskawě přijmauti a mým zwláštním námítkám též místečka we Wašich nowinách, prawdě přízniwých, dopříti ráčíte, důwěrně se naději, zůstáwám s wážností. Wáš P. Bazil Karel Jedlička, farář. W Martinkowicích 22. srpna 1849.


30. červenec 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti., Titulek: [Odměny pěstitelům koní na Moravě.], Autor: Havlíček, Karel
Domácí záležitosti. Brněnské Nowiny německé w čísle letošním 197 podáwají nám dlauhau spráwu o odměnách, jaké wýtečným pěstitelům koní na Morawě uděleny jsau. Při této příležitosti pocítili jsme welikau útrpnost s ubohými wlastními jmény našinců, ktera jsme i zde, jako na mnohých jiných místech, zwlášť úředních spisech, zmrzačená a bez milosti zpotwořená čísti museli. Písatel takowých zkažených jmen ani si snad pomysliti nedowede, jaké hořkosti zakusí poctiwý a nezkažený cizinau Morawan aneb Cech, když widí psáno: Mussill, Kreczy ( Krejčí ), Hradschan, Starry, Kregczy, Hallanek von Lawiczek ( Halánek z Lawiček? ), Matiezow (? ), Prnitza, Zhaniel von Maržatitz, Chodalik von Stržižowitz, Krpetz von Sobiesuk, Wiskal von Wschetul, Perschil, Lehkotsch aus Pyowitz, Leszak, Koterba, Czutzka, Widusik, Zaurek atd. To a tomu podobné žádnému písaři úřadnímu neslušné aneb jen podiwné se nezdá: takowý dále nemyslící člowěk ani nenahlíží, že jest to zrowna tak, jako bych psal: Gesnr, Hajnrych, Frýdlich, Birgr, Dálman, Fišr atd. místo Gessner, Heinrich, Friedlich, Bürger, Dahlmann, Fischer atd. Na každý pád jest takowé patrné neznání prawopisu našeho při úřadech, kdežto wšude znání jeho wýmínkau přijetí jest, urážliwé pro každého, a jako hrubý posměch proti zákonům, pakli se ještě weřejně nowinami takowé tuposti hlásají: při čem ani o tom nic nedíme, že se často jméno naše až do nepoznání a k pochybnosti zpotwoří. Zdá se nám, že úředník, chceli wážnost swau wždy a jistě zachowati, přede wším nějakau wyšší intellingencí wyznamenáwati se má, a počítáli sebe tak wysoko nad 244 sedláka, aspoň by měl umět sedlákowo jméno napsati, čeho welmi zhusta pohřešujeme. Takowé newzdělanosti sauwisí pak silně dohromady; prwní písař napíše z neumělosti Kržschischek ( místo Křížek ) a wšichni ostatní pak myslí, že se již proto jméno ubohého Křížka tak zpotwořowati musí wždycky, poněwadž prý se jména měniti nemají!!! Krásné prawidlo! Aby když jednau chybeno jest, wždy již chybowati se mělo! – A nejwíce se diwíme, že i na místech, kde by se trochu wíce wzdělání hledati mohlo, podobný šlendryan panuje. Tak ku př. Wýkaz roční Brněnského gymnasium ( tak zwaný Klassenzettel ) ještě mnohem horší jména w sobě hostí, než jsme tuto uwedli, a jenom se smíchem může se na ně pohleděti. Česká a Morawská wlastní jména musí se i w německých spisech dle dobrého českého prawopisu psáti ( nejlépe latinau ), a to w každém pádu, poněwadž česká řeč zwuky má takowé, pro něž w němčině známky není. Nač tedy teprw w němčině nowý prawopis český wymýšleti, nač psáti: rž, žsch, tz, z, atd. místo ř, ž, c aneb sch místo š? Jména míst, zwláště wesnic jsau tímto spůsobem od písařů auředních tak zhanobena, že je kolikrát ani poznati nemůžeme. Pánowé! již jest tu čas, wěčně ta nedbalost trwati nemůže, zákon nařizuje wám, abyste jazyk národní znali, mluwili i psali, a my, z lásky k swému jazyku budeme wám tak dlauho zákony tyto připomínati, až se oprawdu česky naučíte.


22. únor 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Dopisovatel., Titulek: Ze Smíchova - bál., Autor: Havlíček, Karel
Dopisowatel. Ze Smíchowa. Dne 18. Unora pozwán byl redaktor těchto nowin na český společenský bál, který zde společnost národně smýšlejících w hostinci Knížecím uspořádala. Nemoha wšak tomuto dobrotiwému pozwání zadost učiniti, dílem že pro zaměstnání swá na bály choditi nemůže, dílem že také dne 17. Unora na bále byl: wyslal tam we jménu swém mne, swého snad jediného a wšak jistě wěrného přítele, na něhož se we wšem jako sám na sebe spolehnouti může. ‒ Shledal sem úprawu čistou, jednoduchou, ducha čistě českého, tak starostliwě, že na tanečních pořádcích místo quadrilly také čtwerylka stála, nalezl jsem mnoho známých, a aby se wyplnilo slowo, že pod sluncem nic není dokonalého, slyšeti jsem musel některé wenkowské pány France ( o kterých budoucně ještě wíce promluwíme ) w obyčejných frázech německy mluwiti. Poněwadž ale jeden z nich tak welice k společnosti nešetrný byl, že w jakémsi kalmuku neb swrchníku do českého bálu přišel, nediwil jsem se tomu, že česky nemluwil, pranic! ‒ Kdyby wenkowský pan Franc německy nemluwil, kterak by se od jiných českých sprosťáků rozeznal? ‒ A kdyby zas wenkowský pan Franc při swé němčině česky neuměl, kterak by se rozeznal od jiných německých sprosťáků? ‒ Newím wěru! H. Borowský.


22. únor 1848, Zdroj: Česká včela, Část: X, Titulek: Mutato nomine de te fabula narratur, to jest po česku: Vašku, vtip se, Autor: Havlíček, Karel
Mutato nomine de te fabula narratur, to jest po česku: Wašku wtip se: W jistých welmi rozšířených německých nowinách wedl nedáwno jistý dopisowatel následující stížnosti na netečnost krajanů swých strany národnosti: „ Jesti zwláštní nemoc národu našeho, jíž se stáwá cizincům náramně směšným, neřkuli powržení hodným, že wždy s cizými řečmi a obyčeji se honosí, a tím wyznamenati nebo ušlechtiti se chce, čím wíce se jimi může chlubiti. Je to tím směšnější, čím neohrabaněji nejwětší část našich německých opičáků cizé tretky na sebe wěší. Na mých letošních cestách podle Rýnu, našeho mnoho opěwaného německého Rýnu, wzbuzowaly we mně po každém kročeji welikau oškliwost přeodporné jazykowé zmateniny, které měly býti brzy francauské, brzy anglické, přece ani tím ani oním nejsauce. Tropíli se náramné, jak wůbec známo, nesmysly we francauské řeči, které se w Němcích snadno naučiti lze jest: jak asi jsau zpotwořeny ruské nápisy, jimiž se mnohé krámy Berlínské (!! ) tak bez potřeby ozdobily, jakoby Berlín již nyní byl gubernským ruským městem, a jakoby Rusowé, kteří tam přijdau, neuměli německy? A wšak tato míchanice řečí na hospodách a krámích, jakkoli odporná a směšná jest, přece může poněkud býti tím wymluwena, že tito lidé doufají tím wětšího odbytu nabýti. Horší a potupnější jest německé opičáctwí w jiných wěcech, kde se jewí co znewažowání wšeho národního a wlasteneckého a co snaha, osobám nebo wěcem domácím wypůjčeným cizým wylíčením dáti wyšší platnost, jako by šlechtický znak. Kmotr Michl we swém nemocném dychtění kolikráte tak daleko zablaudí, že i poctiwé jméno swého otce w hrobě zapře, jen aby se mohl zdáti cizým podwržencem. Wlásenkář Hurtig ve Wiesbadenu dal si nad wchod swého pokojíku nápis „ Mr. Hourtique, “ aby wyhlížel jako prawý Pařížan. Dworský herec w Berlíně Hoppe oprawil swé jméno čárkau učině ze sebe Francauze Hoppé. W nejwětší míře se tropí toto zpotwořowání jmen w sewerních německých městech pomořských, kde anglický půwod nebo příbuzenstwí s Angličany mezi našimi Hansowskými bratřími se powažují za welmi wzácné wěci a powýšení za paira se rownají. W Kielu byl poctiwý muž nazýwaje se Ackermannem po otci; stana se wšak anglickým místokonsulem, měl za swau powinnost, wynechati německé c a druhé n a psáti se po anglicku „ Akerman. “ Podobným způsobem 59 přewrátil se Slomann w Slomana. Nejwýbornější ale nápad měl jistý Slezan Oswald, který se podepisuje „ O’Swald “, a powažuje se nyní za wlastního strýce O’Connellowa, O’Sulliwanowa a jiných těch znamenitých O. – A jediná pomoc proti této opičí wrtohlawosti německého národu jest, aby wlády k tomu prohlédaly, by jméno Němce ce takowého, ne co Hohenzollero-Sigmarinčana nebo Sasko-Wímaro-Eisenašana doma i w cizině stejné ctné platnosti dosáhlo, jakau se honosí jméno Angličanowo, Francauzowo ano i Rusowo, a aby časopisectwo až do té doby tuto nemoc nemilosrdně a bez rozdílu osoby bičowalo, kdekoli se znaky její objewí. K tomu dodáwá redakce Wšeobecných nowin Augsburských: „ Nedáwno jsme podali několik příkladů, s jakými zakukleními se musí dobrá, ano i welmi slawná německá jména w Čechách spokojiti, ještě hojnější žně byly by w Uhřích. Snad se někdy některý z našich přátel, přítel Německa w zemích Čechůw a Maďarůw w tuto práci uwáže. Kdo německé Sewero-americké časopisy čte, wí, kterak i za mořem německé jméno se baurá a w anglické předěláwá, kdežto Francauz, Angličan nebo Wlach, který se u nás usadí, zcela bezpečně očekáwati může, že potomci jeho swé cizé jméno přestarostliwě budau ochraňowati před wšelikým smíšením s formami německými. “ Redakce Augsburských nowin newidí a neslyší, kde nechce slyšet a widět, sice by nemyslila, že Němci nám k wůli se w Čechách čeští, ale widěla by naopak weliký počet těch Čechů, kteří pod korauhwí a přewodnictwem onoho mistra šewcowského Střechy we Wídni sebe Dach nazýwají, zněmčujíce se ze wší síly swé a ze wší duše swé. H. B.


21. říjen 1848, Zdroj: Národní Noviny, Část: X, Titulek: [Otisk žádosti], Autor: Havlíček, Karel
Dne 8. října podána byla tato žádost k presidium zemskému o uskutečnění rownosti obau řečí w gymnasiích: Wysoce slawná wládo zemská! Přibližuje se pro gymnasia nowý rok školní. Rádi bychom již w tomto roce okusili sladkého owoce swobody, po němž jsme dlauhá léta taužili. Rádi bychom widěli, aby se rownost českého jazyka alespoň poněkud skutečností stala. Nahlížejíce dobře, že se tu sprostředkující přechod státi musí, a nechtíce ke škodě wlastní přenáhliti záležitost wážnau, která pro nás jest žiwotní otázkau, přestali jsme po opětowaném rokowání a zralém wěci uwážení, wyslechnauce radu wáženého učitelstwa samého, na následujících článcích. Myslíme, žeby se český jazyk nejpřirozenějším a nejsnadnějším spůsobem na gymnasiích Pražských takto dal prozatím uwésti: I. Český jazyk a literatura česká budiž na wšech třech gymnasiích Pražských řádným předmětem, a sice tak, aby se přednášel jazyk český a literatura česká wšem žákům a we wšech sedmi rocích gymnasialních na každém gymnasium od dwau pro tento předmět ustanowených učitelůw, kteří by se wýhradně s tímto předmětem zaměstnáwali. Jeden z těchto dwau učitelů na každém gymnasium mohl by řádným systemizowaným platem, druhý co docent slušnau odměnau ( remunerací ) opatřen býti, tak aby onen prwní w 4 wyšších třídách, druhý pak we wšech nižších přednášel. K odůwodnění článku tohoto uwádíme, že w celých Čechách, natož w srdci králowstwí w Praze budaucně za hlawní prawidlo platiti bude, že každý wzdělanec obau zemských jazyků úplně mocen býti musí; bylaby to tedy patrná nerownost a wada, kdyby se na jednom z Pražských gymnasií českému jazyku newyučowalo, poněwadž by žáci méně schopní wycházeli z takowého učiliště, nežli z ostatních, kde se český jazyk přednáší. Potřeba ustanowení dwau učitelů wyswítá z toho, že na gymnasiích w Praze počet žákowstwa mnohem wětší jest, nežli na jiných gymnasiích wenkowských, a že w každé třídě tři hodiny týhodně wyučowání o témž předmětu wykázati se musí, má-li wytknutý cíl dosažen býti. II. Dle nařízení wysokého ministerstwa od 18. září 1848 č. 6143 w čísle 77. úředních Nowin Pražských má býti letos český jazyk za gymnasiích w českých krajinách wyučowacím jazykem, i má se přírodopis se silozpytem, zeměpis, dějepis a náboženstwí po česku přednášeti. Ačkoliw bychom byli přáli, aby se při ostatních předmětech již také byla čeština uwedla pokud možná, tedy jsme přece s ministerialním nařízením prozatím spokojeni, hlawně z té příčiny, poněwadž pro swrchu jmenowané předměty již nejwíce pomůcek stáwá, a sice jmenowitě pro zeměpis od Balbiho a Zapa, a pro dějepis od Tomka, Smetany, Palackého atd.; pro přírodopis se silozpytem od Amerlinga, Kodýma, Presla, Staňka, Filcíka; pro náboženstwí hojnost spisů duchowních; a poněwadž tedy těmito předměty nejlíp přechod učiněn býti může, myslíme ostatně ale, že to každému professorowi Pražskému k pochwale slaužiti bude, když w ostatních předmětech též wýklady w češtině užíwati bude. Jsme tedy toho mínění, žeby se přírodopis se silozpytem, zeměpis, dějepis a náboženstwí též na wšech třech gymnasiích w 6 rocích w řádných hodinách po česku přednášeti měly; pro žáky německé, kterým by to na začátku těžkosti dělalo, mohly by se předměty tyto ale we zwláštních hodinách w německém jazyku přednášeti. Odůwodňujeme tento článek tím, že Praha leží w srdci českých krajů, že obywatelstwo její wětším dílem, zwláště co se mládeže týče, české jest. Toť dokazují události od 11. března až potud lépe než kterákoliw statistika. Toť dokazují wolby politické we wšech ohledech. Wětšina žáků jest na wšech gymnasiích Pražských česká, a proto ohledem na žákowstwo brzkému wykonání swrchu uwedeného wys. minist. nařízení nic w cestě nestojí. Německým žákům nestane se při tom žádná křiwda, neboť nejenom že se bude ještě prozatím latinský a řecký jazyk, jakož i matematika přednášeti po německu, nýbrž budau se pro tuto menší část čistě německých žáků také ostatní 4 předměty we zwláštních hodinách wykládati. Tímto nahoře uwedeným spůsobem doufáme wyhowí se wšem sprawedliwým požadawkům. Poukazujíce na to, žeby to bylo pro Malau stranu prawým germanizowáním, kdyby se tam čistě německé gymnasium utwořilo, začež by později Malá strana špatné díky wzdáwala, myslíme, že se přechodem od nás naznačeným předejde wší řewniwosti i zášti obau národností, jaká by powstati mohla oddělením čistě českých a 650 německých gymnasií w jednom městě, w kterém národnost jedna takowau přewahu má, i že se usnadní žákům též nawštěwowání škol, rozdělených na třech místech města a stejně zřízených. Konečně podotýkáme, žeby tato zřízenost jen prozatím jakožto přechod až do definitivního zřízení škol trwati měla. III. Co se učitelů dotýče pro rozmnožené předměty, tedy myslíme, žeby se následowně wšem potřebám wyhowělo: Pro českau řeč a literaturu budau nowí zwláštní professorowé a docenti, jak swrchu řečeno, ustanoweni. Pro ostatní 4 předměty mohlo by se nynějším již ustanoweným pp. professorům na wůli ponechati, jaký z těchto předmětů sobě wywoliti a w kterém jazyku přednášeti chtějí; pro wybýwající předměty, ku kterým by se žádný již ustanowený professor neuwolil, mohli by se docenti se slušnau odměnau ( remunerací ) ustanowiti, kteří by pak později nejbližší práwo k professurám měli. Kdyby ku př. na jednom gym. již jeden z professorů jistý předmět po česku přednášet chtěl, pak by se pro německé přednášky docent ustanowil, a kdyby naopak proffessor ustanowený ten samý předmět jenom po německu přednášeti si umínil, tu by se pak pro české přednášky toho předmětu docent ustanowil. Ačkoli opodstatnění náwrhu toho již z wěci samé wyswítá, wšak nicméně nemůžeme mlčením pominauti, že z toho powstane dobré semeniště pro budaucí professory, že takto nejlepším prostředkem dostatečných učitelů se wyskytne a že též professorům zawedení češtiny dobrým způsobem se usnadní. Přiložený přehled, sestawený od prof. Jungmanna, ukazuje patrně, že se oddělené wyučowání žáků beze wší překážky uskutečniti dá. I sestawili jsme tu také přehled mužů, kterými by se wšecky předměty na wšech gymnasiích opatřiti mohly, co se týče české řeči a literatury, jako i ostatních předmětů. Pro českau řeč a literaturu českau. Ze spisowatelů: pp. Fr. Šumawský, J. S. Tomíček Ze starších kandidátů: pp. Girgel, Uhlíř, Štefan, Tesař. Z jiných spisowatelů: pp. Štorch, Wrťátko, Rozum. Pro přírodopis se silozpytem. Z kandidátů: pp. Jandečka, med. dr. Bozděch, Jan Krejčí, med. dr. Pečírka, med. dr. Kodým. Pro zeměpis a dějepis. PP. Wojt. Swoboda, kandidát; dr. fil. Gábler, spisowatel; Waněk, kandidát; Jos. Jireček, spisowatel; Žirownický, kandidát; Reišl ( Kokořinský ), spisowatel; Kauba. Předkládáme tento celý náwrh wys. slawné wládě zemské se snažnau žádostí, aby ráčila při zařízení gymnasiálních škol již w letošním roce na tuto prosbu ohled wzíti, dokládajíce při tom, že hodláme také komissí školní w Čechách, o jejížto zřízení jsme u wys. ministerstwa zakročili, náwrh tento swým časem podati. W Praze dne 7. října. Od wýboru Lípy Slowanské. We jménu professorů: Klicpera, professor. J. Dworský, professor. We jménu Lípy Slowanské: P. J. Šafařík, c. kr. bibliotekář. Fr. Šumawský. W. Seidl. We jménu kandidátů: Girgl. Štefán. Uhlíř.


12 duben 1849, Zdroj: Národní noviny, Část: Z Moravy, Titulek: [Oznámení], Autor: Havlíček, Karel
– Pro Jednotu Národní morawskau odewzdáno jest w redakci Národních Nowin: Od p. Josefa Daňka, sládka Friedlandského, 25 zl. stř. Od p. Fr. Palackého, jenž co zakladatel přistupuje, 10 zl. Spolu se oznamuje, že kdo by w Praze k této jednotě přistaupiti chtěl ( zřízení její wiz 68. číslo N. N. ), pro wětší pohodlí a ušetření wýloh poštowních příspěwek w redakcí Nár. Nowin složiti může, odkud se k 17. dubnu odwedau, na který den připadá prwní wšeobecná schůzka tohoto spolku w Brně. K Národní Jednotě sw. Cyrilla a Methoda přihlásili se: Co zakladatel: J. Chytil z Kojetína. Co činný aud: Antonín Weishaar, úředník ( dal již 5 zl. ).


4. duben 1848, Zdroj: Pražské noviny, Část: [titulní strana], Titulek: Slovo k čtenářstvu., Autor: Havlíček, Karel
Slowo k čtenářstwu. S dnešním dnem dokončil jsem powolání swé jakožto redaktor a z weliké části i spisowatel těchto listů. Přewzal jsem tyto nowiny r. 1846 jistě we zlých okolnostech, a podařilo se mi za tato dwě léta mnohým úsilím a mnohým utrpením zjinačiti staw našich jediných nowin. Staw náš jakožto redaktorů a spisowatelů časopisů byl přežalostný, a obecenstwo čítající naše listy zajisté ani pomysliti si nemohlo, co každé to číslo mrzutostí stálo, jak zwláště s některými auřady, tak i s jinými nerozumnými lidmi, než se pěkně wytištěné čtenářstwu do rukau dostalo. Děkuji obecenstwu wáženému, kteréžto bylo nejwětší podporau počínání mého, za upřímné aučastenstwí, děkuji též i spolupracowníkům swým na roli wlastenecké, spisowatelům našim, kteří pomáhali zwednauti ducha národu našeho. Nebyl bych zajisté ustaupil od redakce Pražských Nowin a Wčely, kdyby nebyly nastaupily tak rychle ony změny blahé w zemi naší, ku kterým jsem sice w časopisech swých wždy dle možnosti směřowal, které jsem ale jako mnozí jiní se mnau ještě do další budaucnosti kladl. Časy nás překwapily, ale nedali jsme se omráčiti neočekáwaným štěstím: w nejwětším překwapení přece musíme pewným zrakem nahlížeti do budaucnosti a na nowých shodnějších cestách rychlým krokem kráčeti k oslawení a zwelebení wlasti swé a národu. Uznal jsem za newyhnutelnau potřebu, abychom měli nyní, kdežto swobodně o swých domácích záležitostech jednati a psáti můžeme, kromě Pražských Nowin, které jsau jmění wlády a od ní wždy na šest let do nájmu ( pachtu ) se dáwají zároweň s německými, abychom měli nyní také jíné zcela neodwislé nowiny politické, kteréžto by samostatně stály, důstojností jak zewnitřní tak wnitní ostatním německým nowinám se wyrownaly, a we wšem zastáwaly národ náš českoslowanský. Hned jak nastala konstituce a swoboda tisku, bylo toto prwní moje myšlénka, a statečný náš hrabě Wojtěch Deym, jenžto již co jednatel Průmyslowé jednoty a nynější přednosta wýboru obywatelstwa Pražského welikých zásluh o záležitosti wlastenecké si wydobyl, dopomohl této myšlénce mé ke skutečnosti. Od zejtří budau wycházeti jeho nákladem a mau spráwau a redakcí weliké české nowiny pod jmenem: „ Národních Nowin “, o kterýchžto zewrubnější ohlášení postaweno jest w Oznamowateli k tomuto číslu. Přestupuje tedy s činností swau na jiné pole, doufám, že národu swému w nowém postawení platněji poslaužím než dosawade. K. Hawlíček, odstupující redaktor.


18. říjen 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti., Titulek: [Vyučování jazyků na technickém ústavu.], Autor: Havlíček, Karel
Domácí záležitosti. Na zdejším ústawu technickém Pánů Stawů českých bude se také nyní wyučowati wlaskému jazyku. Těší nás welmi, že takto žákowé na technice pohodlnější příležitosti nabudau, přiučiti se tomuto cizému jazyku, pohodlnější díme proto, že od technického ústawu asi několik set kroků učí se též wlaskému jazyku w Klementíně. „ Mohla se tedy tato masť prodati, a dáti chudým “ díme s písmem. Ten chudý ale, ten žebrák, kterého zde na zřeteli máme, jest jistě wšeliké podpory hoden, a zwláště od Pánů Stawů Českých – tento nynější žebrák pochází též z welmi šlechetného rodu, a rodokmen jeho jest starší než kterékoli rodiny, a nebyl wždy jako nyní žebrákem, jenž na wšechny dwéře prosebně ťuká, aby se mu někde w kautečku popřálo skrowného místečka, – tento nynější žebrák jest náš jazyk český. – – – Tento jazyk našich otců cítí w sobě starau šlechetnau krew, stydí se žebrati na ulicích jako poběhlík, stydí se škemrati ustawičně o podporu – ale jeho ponížení mluwí a prosí zaň samo. W celé Praze jediný jen profesor jazyka českého! německému prawopisu, německé mluwnici můžeme se w Praze w každé trivialce přiučiti a swému jen na wysokých školách! Což pak je ten prawopis český tak těžký a nepochopitelný, že mu teprwa po welikých studiech rození Čechowé rozuměti mohau, aneb tak nebezpečný, že se jenom dospělým na rozumu přednášeti může? Jak doslýcháme, má p. profesor Kaubek letos téměř k 800 posluchačů, patrný to důkaz potřebnosti wěci samé a chuti k ní u akademiků. A wšak bude i poznenáhla zrowna nemožno, aby se wšichni tito posluchači do jednoho sálu wešli. Má se snad dříwe některý zalknaut, než se druhé stolice české dočkáme? – Myslíme, že bychom každého již promrzeli, kdybychom počali dokazowati, jak jest známost ne češtiny, nýbrž české gramatiky a českého prawopisu každému technikowi newyhnutelně potřebna, a jak by tedy zapotřebí bylo, aby se nejen dobrowolně této wěci učili, nýbrž zřejmým předpisem k tomu přidrženi byli. Jde nám tu také dílem o to, aby se zbytečně mylná mínění nerozšiřowala; tak by si někdo, když okolo techniky jde a ten český nápis spatří, lehce mysliti mohl, že se tam dílem po česku učí, neboť pro koho jest ten nápis? – Nemusíme snad dodati, že ten, kdo si tak myslí, we 338 welikém bludu jest. Na cís. král. technice we Lwowě učí se jazyku polskému týdně dwě hodiny, na stawowské technice w Praze neučí se jazyku českému.


15. listopad 1846, Zdroj: Pražské noviny, Část: Žertovné novinky., Titulek: [Svéhlavé boty]., Autor: Havlíček, Karel
Žertowná Nowinka. * – * Swéhlawé boty. Jeden maďarský důstojník, kterýž boty přezauwací nosíwal, dal si nowé dělat. Obuwník mu tyto boty po módě zhotowil, kteréž se nepřezauwají. Prwní den welmi pohodlně se Maďarowi w nich šlo. Den na to podle zwyku boty přezauwal, a hrozné bolesti trpěl. Po nějakém čase potkal jej mistr obuwnický, a ptal se, jak je s botama spokojen. „ Jsauť to čertowé boty! “ odpowěděl Maďar; každý pondělek, každau středu a pátek se mi w nich dobře jde; w auterý wšak, we čtwrtek a w sobotu kozel w nich má chodit. “ –


17. červen 1847, Zdroj: Pražské noviny, Část: Domácí záležitosti., Titulek: [Upřesnění záležitostí týkajících se sbírek na vzorní českou průmyslovou školu], Autor: Havlíček, Karel
– Nahlédnauce nyní do samých půwodních zápisek protokolních předešlé měsíční schůzky Jednoty Průmslowé, zpozorowali jsme, že spráwa naše poněkud neprawá byla, neboť ředitelstwo Jednoty wys. nařízením weleslawného zemského Praesidium nikoli k weřejnému odwolání sbírek na wzorní českau prům. školu, nobrž toliko k zatímnímu zaražení jich wybízeno bylo, tak sice, že se weřejné jen pokračowati nemá u sbírání a oznamowání příspěwků dříwe, než se powolení školy wyjedná: načež ředitelstwo samo odpowědělo, že by se bylo nerozmýšlelo, třeba weřejně to hned odwolati, kdyby se bylo něco neslušného dělo na jméno jeho, že se ale z toho těší, nabywši přeswědčení, že we wěci té žádný ani z jednotliwých audů wůbec ničeho proti zákonům nepodnikl.


14. leden 1848, Zdroj: Česká včela, Část: X, Titulek: Proces s čarodějnicemi 1797, Autor: Havlíček, Karel
Proces s čarodějnicemi 1797. Listina tato jest pěkná ukázka, jaké bylo 1797 tedy před 50 lety wzdělání lidu w Bukowině ( mezi Rumuny ). Jaký následek měl tento protokoll newí se: my jej wyňali z jednoho Wídenského časopisu. Red. Actum w Sw. Iliu dne 24. Čerwna 1797. Species facti. Flora, manželka Prokopa Illuanua, a Ticiana, manželka Wasila Buseua z Kešesany, žalují, že popuzením jistého Šimona Ropy odtamtud tamější farář s rychtářem a konšeli a jinými obecními muži je ještě s několika ženskými a dwěma mužskými co čarodějnice udali, které prý ucpali dešť. Wyswlékli prý je do naha, a na nejtajnějsích místech, jakož po celém těle wůbec, pozorně a sice u přítomnosti tak mnoha lidí a kněze prohlíželi. Potom prý byly jmenowané žalobnice, kromě Anny Iskyimojowé a Marie Bondrowé, Juany Isipojowé, pak Palagie Zegiojowé, do wody hozeny, z čehož některé dílem onemocněly a jiné w jiném stawu postawené škodu utrpěly. Po té byly rozličné, tauto pří dotknuté strany předwolány, a přišli: Flora, manželka Prokopa Illuanua, Ticiana, manželka Wasila Buseua, Šimon Ropa, Grigori Boka, farář, Michajlo Pucu, rychtář, Juonico Mitrofan, konšel, Pelagi Stirbu, Isip Thoma, Jerasim Chirojeskal, Larion Pucu, Juonica Gureu, Šimon Šukan, Juon Pucu, Konstantin Čotu. Primo. Otázán byl rychtář: Jaká byla prwní příčina tohoto počínání? Rychtář. Slyšeli jsme, že w Badeu, Burle a na jiných místech stejné wěci byly wyšetřowány, načež i naše wesnice se usnesla, aby se wyšetřowalo, které ženské w této wesnici mají na sobě znamení čarodějnice, poněwadž ale nikdo tato znamení neznal, nabídl se Šimon Ropa, řka, že tato znamení zná z jiných zemí; po té nařídila obec Wasilu Horgowi, Wasilu Zelu Mareowi a Danilu Tofanowi, aby mužské, a Theodoře Zaltojowé a Marii Kikerešojowé, aby ženské w noci prohlídli. Na to oznámili wyšetřowatelé, že nalezli nějaké znamení na Floře Illuanuowé a Ticianě Buseuowé, na Grigorim Spataru a Marii Bondrowé, Anně Iskimojowé, Juoně Isipojowé a Palladiji Lekojowé. Potom přistaupil Šimon Ropa, řka, že zná znamení tato, poněwadž je w cizích zemích widěl; potom byly swrchu jmenowaní do domu Lariona Pucua přiwedeni, a od Simona Ropy u přítomnosti místního duchowního, Jerasima Chyrojeskala, Allexy Šuskana, Wasila Zela Marea, Wasila Horgy, Danily Tofana, Juonice Boky a Nafteje Pucua opět zcela prohlídnuti. Šimon Ropa potom wyjádřil, že wšichni toto znamení mají, hned do wody hozeni býti musejí, kdo potom se nepotopí, že je čarodějníkem, kdo se potopí, že je newinný. Secundo. Bylili pak wšichni jmenowaní do wody hozeni, a jak se s nimi při tom nakládalo? Rychtář. Wšichni byli hozeni do wody. Nejprwé se jim swázaly ruce u kolenau, a prostrčila se hůl, a tak byli podle poučení Šimona Ropy do wody hozeni. Při tom byli wšechny ženské, wyjma Juona a Isipoje, za čarodějnice uznány, poněwadž se nepotopily, jako tito. Tertio. Powězte, co je čarodějnice? Odp. Newíme! Ať to powí Šimon Ropa. – Šimon Ropa byl předwolán a tázán: Quarto. Řekněte, co jest čarodějnice? Odp. Já newím. Quinto. Zdali kdo z přítomných Kešesanů wí, co jest čarodějnice? Odp. Newíme žádný! Sexto. Proč jste ledy házeli ženské do wody? Odp. Protože dlauho nepršelo, a my doufali tím potápěním dešť přiwolati. Septimo. Pršeloli pak hned po tom potápění? Odpw. Až teprwé za 4 dni. Octavo. Co se stalo druhým ženským při potápění, které sem nepřišly? Odpw. Nic se jim nestalo. Nono. Máteli pak ještě něco k podotknutí? Odpw. Nemáme. Tím byl protokol skončen a podepsán. Actum ut supra. Následují podpisy, t. j. jen křížky, jména jsau od auřadu připsána. [ křížek ] Grigori Boka, farář. [ křížek ] Michajlo Pucu, rychtář. [ křížek ] Juonica Nitrafa, konšel. [ křížek ] Lorian 16 Pucu. [ křížek ] Jerasim Chijrojes Kal. [ křížek ] Jsip Tomáš. [ křížek ] Šimon Šukan. [ křížek ] Sagin Styrbu. [ křížek ] Juonica Gureu. [ křížek ] Juan Pucu. [ křížek ] Konstantin Čotu. [ křížek ] Ticiana Busuowá. [ křížek ] Flora Illuanuwá. Von-Kugler. m. p. Reichrad m. p. Kastner.


8. červen 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: Záležitosti moravské, Titulek: Biskupská kurenda, Autor: Havlíček, Karel
Druhá německá sůwa k nám práwě zaletěla: Nr. 244. An sämmtliche Dekanatsvorsteher der Brünner Diöcese. Gemäss einer vom h. k. k. Landespräsidium erhaltenen Mittheilung vom 3. Mai l. J., Zahl 2358, hat sich aus verschiedenen Wahrnehmungen und einzelnen Fällen die Voraussetzung aufgedrungen, dass der Kuratklerus auf dem flachen Lande sich mit politischen und staatsrechtlichen Fragen beschäftigend, auf das Volk jenen Einfluss nimmt, welcher sich ihm nach seiner individuellen Ansicht als der nützlichste darstellt, dass insbesondere einige Kuraten das mährische Landvolk für die Vereinigung Mährens und Schlesiens mit Böhmen zu gewinnen suchen, und dadurch Aufregungen, Misstrauen gegen die Regierung und Uneinigkeit erzeugen, welche leicht öffentliche Ruhestörungen zur Folge haben könnten. Wenn sich auch an diesem Vorwurfe einzelne Priester dieser Diöcese wirklich betheiligt hätten, so müsste Uns das um so schmerzlicher berühren, je grösseres Vertrauen Wir zu ihrer Berufstreue getragen und der vollen Hoffnung Raum 214 gegeben haben, dass sie unsere oberhirtlichen Ermahnungen vom 19. und 20. März, dann 3. Mai l. J., Zahl 152, 958 und 233, den pflichtmässigen Gehorsam nicht versagen, somit in politische Angelegenheiten sich nicht mischen, und insbesondere von den Nationalitätsbestrebungen sich ferne halten werden, welche der hl. Kirche durchaus fremd sind und ihre Diener nicht erheben, wohl aber erniedrigen und schweren Verantwortungen blossstellen können. Im Hinblicke auf diese Verantwortlichkeit, mit der sie ihr Gewissen durch ein unberufenes Einmengen in weltliche Händel belasten müssten, fordern wir Euer Hochwürden auf, der unterstehenden Dekanatsgeistlichkeit unsere obcitirten Erlässe nochmals in Erinnerung zu bringen und sie zu einem berufsmässigen Verhalten mit dem Bemerken anzuweisen, dass Wir jede Betheiligung der Priesterschaft an den Wirren der Zeit als eine Auflehnung gegen unsere oberhirtlichen Verfügungen, als ein offenbares Lossagen von dem uns schuldigen kanonischen Gehorsam ansehen müssten, und dagegen mit allen Uns zu Gebote stehenden Mitteln um so strenger einzuschreiten Uns verpflichtet halten würden, als nicht geläugnet werden kann, dass derlei mit der friedlichen Mission des Priesters im schroffen Widerspruche stehende Bestrebungen nur die Gemüther aufregen und zum Umsturze der von Gott festgesetzten Ordnung hinführen, indem sie die Achtung gegen göttliche und menschliche Gesetze schwächen und Unordnungen in der kirchlichen und bürgerlichen Gesellschaft hervorrufen, deren üble Folgen sich gar nicht berechnen lassen. Zugleich werden Euer Hochwürden aufgefordert, Uns in der kürzesten Zeit anzuzeigen, ob und welche Priester ihres Dekanats sich und in welcher Richtung an den obbezeichneten Umtrieben betheiligt haben. Gegeben in Unserer bischöflichen Residenz zu Brünn den 16. Mai 1848. Anton Ernst m/p. Bischof.


1. červenec 1848, Zdroj: Národní noviny, Část: [Inzerce], Titulek: Pozvání ku předplacení na Pražský Večerní List, Autor: Havlíček, Karel
Pozwání ku předplacení na Pražský Wečerní List. Časopis tento od 1. čerwna každý den wycházející bude i dále a sice u zwětšeném formátě každý den o půl sedmé hodině se wydáwati. Předplácí se na časopis tento na c. k. poštách půlletně 2 zl. 12 kr. stř. W naší nowinárně bere se předplacení na měsíc, na čtwrt a na půl leta. Měsíčně se předplácí.... 20 kr. stř. Čtwrtletně...... 1 zl. – „ „ Půlletně....... 2 „ – „ „ Doufáme, že laskawé čtenářstwo Pražské směr tohoto časopisu našeho během měsíce čerwna seznalo, a že jsme ním poněkud obliby došli, dokazuje 600 odběratelů jeho, což w skutku na prwní měsíc wydáwání jeho málo není, powáží-li se, že na wenek ani jediný wýtisk nešel, protože pošty na jeden měsíc předplacení bráti nechtěly. We směru známém budeme i dále pokračowati, wše wynaložíce, abychom čtenářstwu našemu jak w Praze tak na wenkowě nejrychlejší zpráwy o událostech Pražských a w milé wlasti naší podáwali, události jinozemské wšak co možná nejspěšněji, stručně ale důkladně wyprawowali a naznačili. Neméně budeme hleděti zwláštními pojednáwajícími články na potřeby a záležitosti lidu poukazowati. Wůbec se wynasnažíme, aby „ Wečerní list “ co možná půwodním časopisem byl. Přátely naše na wenku žádáme, aby nám co nejrychleji stručné zpráwy o událostech na wenku sběhlých zasílali. J. W. Medau, nakladatel. Jan Slawibor Liblínský, odpowědný redaktor. Čísla „ Wečerního listu “, o která p. t. předplatitelé známými událostmi zkráceni byli, se při tomto dalším předplacení tak nahradí, že při wykázání se předplatním listem o tolik méně platiti budau, co ona wynechaná čísla obnášejí.