Hovet dementerar att kungen uppmanade Sara Danius att avgå som ständig sekreterare i Svenska Akademien. Men helt klart spelade kungen en viktig roll under Akademiens kris.  ”Jag menar att det var fel. Men det var en speciell och ganska pressad situation”, säger statsvetaren Nils Gustafsson. Under Svenska Akademiens kris våren 2018 kallas Sara Danius till Drottningholms slott. ”Du kan känna dig förrådd av Hans majestät konungen”, skriver hon sedan i sin dagbok.  Det framgår av en ny P3-dokumentär om krisen i Svenska Akademien. Dokumentären baseras bland annat på Sara Danius dagböcker, som donerades till Kungliga Biblioteket efter hennes död. I sina dagböcker skriver hon att kungen under mötet uppmanade henne att avgå som ständig sekreterare. Han frågade henne hur hon såg på sin framtid. Dåvarande riksmarskalken Svante Lindqvist ska därefter ha förklarat för henne att det var kungens sätt att uppmana henne att lämna sin post.  Hovet dementerar att kungen ska ha försökt få Sara Danius att avgå. Svante Lindqvist har inte velat kommentera uppgifterna. Men dokumentären har på nytt väckt frågan om vad kungen har för makt över Svenska Akademien. Att kungen klev fram i samband med krisen i Akademien är tydligt. Akademiens stadgar hade varit i princip oförändrade sedan institutionen instiftades 1786. Men under krisen ingrep kungen och ändrade stadgarna, så att det blev möjligt för ledamöter att avgå.  Det väckte viss förvåning att kungen ansåg sig ha rätt att göra stadgeändringar, konstaterar Martin Sunnqvist, professor i rättshistoria. Sakkunniga tvistade om kungens befogenheter.  – Grundlagen ser ju helt annorlunda ut än på 1780-talet. Men det är nog faktiskt så att kungen har kvar den här makten, genom alla grundlagsändringar som skett. Akademien är ju ingen statlig myndighet. Han tycker att det var rimligt att kungen klev fram.  – Kungen gick in och löste ett problem som ingen annan kunde lösa. Och han hade naturligtvis samrått med regeringen. Rättsligt sett har Svenska Akademien en unik ställning bland institutioner i Sverige. Och kungens roll i förhållande till Svenska Akademien är också unik; kungen ska alltid godkänna nya ledamöter. – Vitterhetsakademien och Musikaliska Akademien har aldrig haft den här nära kopplingen till kungen, där har kungen aldrig behövt godkänna inval av ledamöter.  Kungen är Svenska Akademiens beskyddare. Men frågan är vad som ligger i den rollen.  – Beskyddarrollen har en väldigt speciell funktion när det gäller Svenska Akademien. Här handlar det också om att ändra stadgar och godkänna nya ledamöter, säger Martin Sunnqvist som inte tycker att det är konstigt om en beskyddare av en verksamhet också kommer med olika råd.  – Sedan kan förstås vara svårt att bedöma i vilka situationer det är lämpligt att lämna råd och synpunkter. Statsvetaren Nils Gustafsson skrev i samband med krisen artikeln ”Några anmärkningar om kungens roll för Svenska Akademiens stadgar”.  Han tycker inte att det är oproblematiskt att kungen tilläts spela en så viktig roll under Akademiens kris.  – Det är problematiskt eftersom det strider mot allt annat vi gjort med kungamakten i det här landet de senaste 200 åren.  Att både Sara Danius och Anders Olsson hade möten med kungen visar att Akademien ansåg att kungen hade rätt att komma med goda råd, säger han.  – Det som var mest anmärkningsvärt var att kungen bestämde sig för att han skulle ändra Svenska Akademiens stadgar, säger Nils Gustafsson som menar att det naturliga hade varit att Akademien vänt sig till regeringen i sin kris, då regeringen tidigare reformerat andra kungliga akademier.  – Men hovet tog den här bollen. Akademien hade problem som den inte själv visste hur den skulle hantera, det var problem som ingen var så sugen på att hantera. Och då kom kungen som en lösning

Kungen kritiseras efter Danius uppgifter om Akademiens kris


Det går att skratta åt Tucker Carlsons intervju med Vladimir Putin. Men för svenska politiker är den en mindre rolig påminnelse om vad det betyder för svensk säkerhetspolitik, om Donald Trump blir USA:s president.  WASHINGTON Tucker Carlsons intervju med Vladimir Putin börjar med komik. Carlson frågar om bakgrunden till den ryska attacken på Ukraina 2022.  ”Om du inte har något emot det, så tar jag 30 sekunder eller en minut för att ge dig lite historisk bakgrund”, svarar Putin. Sedan pratar den ryske presidenten i en halvtimme om rysk historia, som han ser den.  Putin börjar år 862 med vikingen Rurik – som möjligen var svensk eller dansk – och brukar kallas Rysslands grundare, och fortsätter med Jaroslav den vise (som var svärson till Olof Skötkonung).  Carlson ser ibland ut att få lite huvudvärk. ”Har vi en talkshow, eller ett seriöst samtal” frågar Putin när Carlson tröttnar. Putins budskap i koncentrat: Ukraina är inget riktigt land, det är en artificiell stat, skapad av Josef Stalin. Ukraina måste avnazifieras. USA lurade Ryssland efter Sovjetunionens upplösning. Nato utvidgades österut trots att USA lovat – det är Putins påstående – att det inte skulle ske.   Ingen av de Putinpositionerna är någon nyhet. Den två timmar långa intervjun är den första med någon från väst sedan den fullskaliga invasionen av Ukraina, och beskrevs redan innan den sändes som en propagandatriumf för Vladimir Putin.  Men frågan är om en halvtimmes patriotisk historielektion gör något för att övertyga en publik i väst? Det är ändå kanske inte innehållet i intervjun som är det viktigaste, utan snarare att den gjordes och sändes. Och förstås aktörerna bakom detta: Carlson & Musk. Elon Musk är världens rikaste man och ägare av plattformen X (förut Twitter) där intervjun med Putin sändes i sin helhet. Liberaler i USA menar att han gjort X till en plattform för röster från yttre högern. Tucker Carlson var och är en inflytelserik programledare på den amerikanska högerkanten, och älskas av Donald Trumps följare i MAGA (Make America Great Again). Carlson nämns ibland som vicepresident till Trump.  Just närheten mellan Carlson och Trump borde få väckarklockan att skrälla i Stockholm. För det Carlson gör – resonera med Putin – är troligen vad Trump kommer att göra om han blir återvald.   ”Ryssland får inte vinna” sa Ulf Kristersson förra våren. ”USA spelar sedan andra världskriget en oumbärlig roll för säkerheten i Europa”, sa utrikesminister Tobias Billström i utrikesdeklarationen. Men MAGA-rörelsen har en annan syn på saken. Trump är uttalad Natoskeptiker, som tycker att Europa åker snålskjuts på USA. Ett nytt stödpaket till Ukraina föll just – på Trumps uppmaning – i kongressen. Och Trumps MAGA-vänner kräver att stödet till Ukraina stryps. ”Zero! Inga mer pengar till Ukraina, vi ska skära av det helt” sa Trumps förre chefsstrateg Steve Bannon till SvD i våras. ”Tvinga Zelenskyj att förhandla”. Donald Trump säger sig kunna ordna ”fred på 24 timmar” om han blir president. Och i intervjun med Carlson sa Putin att ”om ni verkligen vill ha slut på striderna måste ni sluta leverera vapen. Det kommer att vara över inom några veckor”. Men Putins och Trumps fredsplaner skulle knappast genomföras på Ukrainas villkor. Natomedlemskap och att Ryssland ska besegras har varit essensen i svensk säkerhetspolitik efter Putins invasion. Den linjen är i fullständigt samklang med Vita huset.  Men Trump vinner de flesta opinionsmätningar, och Tucker Carlsons besök i Kreml är en påminnelse om att allt snart kan se annorlunda ut. Har Sverige en säkerhetspolitisk plan B?

Göran Eriksson: Carlsons intervju av Putin en väckarklocka


AI utvecklas ofta under usla förhållanden. Men entreprenören Daniel Langkilde tror att branschen kan gå samma väg som klädindustrin. ”Till slut blir det en risk för varumärket att delta i exploateringen.” MANILA På långa rader sitter de anställda på Flipside och tränar AI-verktyg. Likt miljontals människor runt jorden märker de data för att hjälpa maskininlärningen på traven. Som SvD tidigare berättat är det ett jobb som vanligtvis utförs under usla förhållanden.  Men det finns undantag, som Flipside. De anställer sina arbetare, ger dem arbetsplatser och drägliga villkor. Flipside tror på sin modell men ser samtidigt risken att konkurreras ut av större spelare, som tar mindre betalt av kunderna men som har betydligt sämre arbetsvillkor för sina anställda.  Det är fredag, vilket betyder att de flesta klär sig mer avslappnat än vanligt. Shorts och linne är okej, men längs raderna av datorer syns framförallt huvtröjor. Luftkonditioneringen står nämligen på full blås, som vanligt på bättre filippinska kontor. – Under pandemin fick vi alla packa ihop våra datorer och jobba hemifrån. Nu är de flesta glada att vara tillbaka på kontoret, där det inte är lika hett och svettigt, säger projektledaren Harrold Zolina. Flipsides kontor ligger i ett affärscentrum intill Marikinafloden, som bildar gräns mot den östra delen av Manila. Här, bland släta trottoarer och varuhus med fontäner, finns många företag som säljer affärstjänster som datasupport, redovisning, och grafisk design till utländska kunder.  Anthony De Luna hade precis startat Flipside när han kom till området, 1999. Då fanns det fortfarande många tomma tomter här. Företaget producerade vid den tiden främst e-böcker, bland annat den digitala versionen av Harry Potter. – Det fanns en tid då allt som hade med magiker och vampyrer passerade våra händer. 2018 fick Anthony De Luna ett meddelande på Linkedin som kom att förändra hans verksamhet. En representant för San Francisco-bolaget Scale AI var på väg till Filippinerna för att kontraktera företag med en helt ny tjänst: datamärkning för utveckling av AI.  Sedan Scale AI grundades två år tidigare hade man rekryterat tusentals filippinare för att jobba med deras onlineplattform. Nu behövde de folk som kunde granska jobbet de utförde. Anthony De Luna kände att Flipside skulle kunna leverera på uppdraget och började anställa. – Framförallt tog jag in gamers med snabb koordination mellan hand och öga.  Det var lysande tider. Scale AI rusade fram och gjorde sig redo för nya investeringar. Snacket var att de skulle bli en ”enhörning”, det vill säga värderas till över en miljard dollar. Men efter ett knappt år av samarbete meddelade Scale AI att arvodet till Flipside skulle minskas med en tredjedel.  – Det var ett existentiellt hot för oss. Vi hade ställt om helt från e-boksproduktion. Min första tanke var ”ska jag bli tvungen att sparka alla?”, berättar Anthony De Luna.  Två andra filippinska underleverantörer gick med på villkoren, men gick i konkurs inom ett halvår. Flipside lyckades däremot hitta nya kunder. Ett av dem, Kognic, är svenskt och driver en onlineplattform för AI-utveckling som bland annat jobbar med att lära självkörande bilar att tolka information längs vägar.  Kognic har avtal med lokala företag med heltidsanställda som får betalt för tiden de lägger ned.  – Vårt mål har varit att vi när som helst ska kunna få journalister på besök och kunna stå för vårt arbete, säger vd:n Daniel Langekild och berättar att man åker runt och inspekterar förhållandena hos sina samarbetspartners. Helst hade Anthony De Luna velat anställa samtliga som arbetar åt honom. Men eftersom datan som ska märkas kommer i sjok snarare än i en jämn takt har han inte alltid tillräckligt med jobb åt alla

AI-företaget Flipside hoppas på H&M-moment för branschen


I Sverige är ensamhet en statussymbol. Ali Alonzo ställer diagnos på ett land utan rum för spontana möten, där den som inte redan har vänner riskerar att bli hälsofarligt ensam. Sverige är världens ensammaste land. Eller såhär, den som vill spinna det till något positivt säger nog snarare så här: Sverige är ett av de länder där flest människor lever själva, vilket inte är samma sak som att vara ensam. Svensken bemöter det till synes obehagliga i den statistiken med det främsta verktyget svensken har, exceptionalism. En exceptionalism som försöker vända Sveriges radikala säregenhet från imageproblem och folkhälsohot till något bra. Ja, vår plats på den globala värdemässiga utkanten kan till och med vara ett tecken på att svenskar helt enkelt som vanligt är världsbäst. Vi behöver inte bo med en partner för känna oss lyckade, vi kan ”slå oss fria” från våra familjer i tidigare åldrar. Det är inte så att skandinaver sitter ensamma i nedsläckta hem med sina huvuden lutade över köksbordet med en långdragen finsk vals utspänd mellan öra och radio som vår enda vän. Nej! Snarare är självheten ett tecken på att vi som folk är mer självständiga än resten av världen. Vi behöver inte bo med en partner för att känna oss lyckade, vi kan ”slå oss fria” från våra familjer i tidigare åldrar. Man kan till exempel säga att vi endast ”värnar om vårt oberoende och respekterar andras integritet” – ah, såklart, det gör ju som bekant inte resten av smetiga, klängiga kärleks-världen. Där är visserligen ensamheten inte ens i närheten av så utbredd som vår, men vi har ju ett högre syfte! Becksvart i ”Vänner sökes” I den svenska dokumentären ”Vänner sökes” från 2023 får vi följa tre personer som befinner sig i en becksvart total ensamhet. Antingen överlag, eller endast bestående av en avsaknad av sociala interaktioner utanför den egna familjen. En av de medverkande är gift, men saknar vänner, de andra bor helt själva. Och vad exakt ska dessa människor förväntas göra? Skjuts man ut ur sin gymnasietid utan bestående vänskapskrets så finns det få tillgängliga rum i vårt samhälle för att försöka att skaffa vänner, eller ens vara social. Går man ut på stan är man inte omringad av människor som sociala varelser utan endast av kroppsliga fordon vars enda funktion är att ta sig från en inplanerad destination till en annan, och ska man träffa kompisar är även det planerat. Exakt, kallt, efter plats och klockslag. Ingen hänger kvar efter sista tunnelbanan. Ensamhet är, förvånande nog, även en hälsofara. Det kan enligt Vårdguiden jämföras med att ha dåliga levnadsvanor, alltså innebära en ökad risk för att utveckla hjärt- kärlsjukdomar, stroke och psykiska problem. Ensamheten som naturlag Det verkar som att vi av bekvämlighetsskäl valt att rationalisera fram ensamheten. Ett tydligt exempel är att vi i Sverige betraktar viljan att flytta hemifrån, in i den livsfarliga självständigheten, som ett val som enbart handlar om pengar. Folk bor hemma för att de inte har råd att flytta hemifrån. Därigenom låter man ensamheten bli en naturlag. Som om det inte bara vore så att ekonomisk frihet inte bara innebär att man får friheten att flytta ifrån ett tillstånd man absolut inte vill vara i, något som smärtar en, utan att man faktiskt ges möjligheten att vara själv! Helt ensam! Att bo ensam är såklart alltid bättre än att bo med sin familj, hur mycket vår familj än älskar oss. Ett giftermål är väl mer värt att fira än en skilsmässa

Ali Alonzo: Sverige har en extrem syn på ensamhet


Det är en styrka för Sveriges försörjningsberedskap att vi har en stor fyndighet av naturgas mitt i Sverige. Men det kräver att vi tillåter prospektering och utvinning, skriver företrädare för gasbolaget AB Igrene. Under Siljansringen i Dalarna finns en enorm fyndighet av metangas som följd av ett meteoritnedslag för 377 miljoner år sedan. Fyndigheten är känd sedan länge, bland annat eftersom det läcker ut gas i området. Den gasen behövs nu när världsläget försämrats och energiförsörjningen är pressad. Då kan vi slippa köpa den ryska gas som fortfarande skeppas in till Sverige. Problemet är att det är förbjudet att utvinna naturgas i Sverige sedan den förra regeringen under 2022 införde ett förbud mot både prospektering och exploatering. Förbudslagen byggde på förutsättningarna att det inte finns några större fyndigheter av naturgas i Sverige och att det allmänna försörjningsläget vad gäller energi är gott. Då lagen infördes var konsekvenserna av Rysslands fullskaliga invasion av Ukraina inte uppenbara. Men sedan EU beslutat att koppla bort den ryska gasen har energiförsörjningen blivit en helt avgörande fråga för Europas säkerhet. Därefter har kriget i Mellanöstern ökat den globala oron och vi ser framför oss många år av geopolitisk instabilitet. Läget är ansträngt och Europa söker med ljus och lykta efter nya gasleveranser. Det är dags att inse att det svenska beslutet var förhastat, det är dags att tillåta oss att utnyttja den enorma resurs som den stora meteoriten gav oss för miljoner år sedan. Det pågår en utredning som kartlägger hur Sveriges industri ska försörjas i tider av oro, kris och krig. En av uppgifterna för försörjningsutredningen är att undersöka vilka de inhemska tillgångarna på kol, olja och naturgas är, och vilka förutsättningar som skulle krävas för att nyttja dessa vid fredstida kris eller höjd beredskap. Som alla som arbetar med utvinning av naturresurser vet, det må vara gas, järnmalm eller något annat, så kan man inte börja utvinna resurserna först då krisen är ett faktum. Utvinningen måste vara i gång då krisen slår till, sedan kan man öka produktionstakten. Därför är det enda rationella att återigen tillåta prospektering och utvinning av den svenska gasen. De främsta skälen är: Det är en styrka för Sverige och vår försörjningsberedskap att vi har en stor fyndighet av naturgas mitt i Sverige som vi kan utvinna på ett både miljömässigt och transportekonomiskt fördelaktigt sätt. Dessutom ger dagens högre energipriser helt nya förutsättningar att snabbt kunna utvinna gasen och få ut den på marknaden. Det är bråttom att upphäva förbudslagen om gasen ska göra nytta under de närmaste, krisartade åren. Därför bör regeringen ge försörjningsutredningen i tilläggsdirektiv att snabbt föreslå de lagändringar som gör det möjligt att börja utvinna naturgasen i Siljansringen. Att ha kvar det svenska förbudet mot att prospektera och utvinna våra egna tillgångar är rent självskadebeteende, dessutom osolidariskt. Även Sverige måste bidra till Europas försörjning i en tid av ökad geopolitisk oro och där har vår egen Siljansgas en viktig roll att fylla. Mats Budh
vd AB Igrene, som vill utvinna naturgas i Siljansringen
Karl-Åke Johansson
ordförande AB Igrene

AB Igrene: Svensk gas behövs för beredskapen


Flera som bor i närheten av radhuset i Hässelby villastad där en explosion inträffade vittnar om hur deras hus ”skakade” och ”studsade”. ”Först får man bara panik, sen kommer rädslan. Nu börjar jag bli riktigt förbannad”, säger en granne. Många som passerar avspärrningarna vid radhuset där det inträffade en stor explosion på måndagsmorgonen visar upp bilder i sina mobiler som de tagit för att dokumentera och förstå vad som har hänt. Kristina, 78 år, och hennes man har en bild på en pelargonkruka som ligger krossad på marken. – Krukan satt på väggen till förrådet och har hoppat upp ur sin upphängning. Hela huset måste ha studsat, berättar Kristina. Explosionen inträffade i ett radhus i Hässelby vid halv sjutiden på måndagsmorgonen. Snabbt blev hela radhuset övertänt och elden spred sig till intilliggande hus.  Lennart, 73 år, visar en bild i mobilen från morgonen där himlen färgats orangeröd av branden. – Jag var ju tvungen att gå ut och titta i morse. Det var en ruggig eld, alltså, säger han. Många har bott länge i området och vittnar om hur lugnt och fint det varit att bo där. Men bara i år har Lennart och andra väckts av explosioner i andra områden i Hässelby flera gånger. Vi går vidare mot tvättstugan som samfälligheten upplåtit som kriscentrum och stadsdelsförvaltningen har personal på plats. Bredvid mangeln står fika uppdukat. Men Lennart viker av hemåt. – Nu ska jag gå hem och krama frugan, säger han. Adressen där detonationen skedde kan kopplas till två personer som är häktade för dödsskjutningen i Jordbro natten mot torsdag. Ingen befann sig i bostaden i samband med explosionen. Mannen som misstänks för mordet i Jordbro är en 22-åring som har kopplingar till högerextremism, vilket SvD tidigare rapporterat om. Han dömdes 2019 för hets mot folkgrupp efter att ha burit nazistiska symboler i samband med en demonstration anordnad av den nazistiska organisationen Nordiska motståndsrörelsen (NMR). Den andra är en 21-årig kvinna som är misstänkt för medhjälp till mordet i Jordbro, då en 23-åring dödades och ytterligare en man skadades. Både 21-åringen och 22-åringen är häktade på sannolika skäl, den högre misstankegraden. Människor vi pratar med berättar om ”skumma bilar” som kört i området. – Det är sjukt vad som hänt. Bor vi i Afghanistan eller, ropar en kille när vi står vid avspärrningen och tittar. Han är 15 år, född och uppvuxen i området och väcktes liksom andra av explosionen. – Det är inte som förut, det är mycket skit som händer. Vi har Åkermyntan och Hässelby gård nära. Han och hans kompisar har utarbetat strategier för att känna sig säkrare. – Alla kriminella här inriktar sig lite mer på folk i samma ålder. Så det kan vara krångligt att vara ute på kvällarna. Men man får hålla ihop vänner och vara minst tre, säger han. Pensionärer vi pratar med har sina strategier. – När vi har ätit middag hos varandra ringer vi alltid och berättar när vi har kommit hem, säger en kvinna. Poliser håller ner avspärrningsbanden så att brandbilar kan köra in och avlösa kollegor. Evelina Edström, insatsledare vid Storstockholms brandförsvar, berättar att sex brandstationer deltagit i släckningsarbetet. – Branden har spridit sig ut i konstruktionen i radhusen och det är det vi håller på att släcka. Konstruktionsbränder i radhus är svåra. Branden kryper iväg in i vindsutrymmen, säger hon. Huset där detonationen skedde är helt förstört och boende i tolv radhus är evakuerade medan släckningsarbetet pågår. Eftersläckning kommer att pågå långt in på kvällen, enligt Evelina Edström. Thrérese Lagerman bor cirka hundra meter från radhuset där explosionen skedde

SvD på plats i Hässelby: ”Bor vi i Afghanistan eller?”


KD vill pumpa in ännu större summor i försvaret, S kommer driva att de rika ska betala och V varnar för att glömma bort vad ÖB vill ha. ”Jag tror att armén blir huvudfråga”, säger Peter Hultqvist (S) om Försvarsberedningens slutrapport.  I delrapporten om civilt försvar som kom före jul gör Försvarsberedningen bedömningen att ”en större konflikt kan inledas med ett angrepp på Sverige”.  Nu ska ledamöterna, representanter från alla riksdagspartier, samlas igen för slutrapporten, och fokusera på finansieringen och det militära försvaret.  Scenariot om ett krig som startar med ett angrepp mot Sverige, i praktiken handlar det om Gotland, är enligt kristdemokraten Mikael Oscarsson ett av flera skäl till att det är bråttom att rusta upp.  – Vi vet ju inte hur framtiden ser ut. Men med historien i backspegeln så kan det vara så att 2024 är 1939.  Enligt Natos sätt att räkna kommer Sverige att lägga 2 procent av BNP på sitt försvar redan i år. Enligt Sveriges sätt att räkna, som tar in färre utgifter än Natos, kommer vi att lägga 2 procent av BNP år 2028. Men Mikael Oscarsson går in i Försvarsberedningens slutfas med ett krav om att det ska ligga över 2 procent enligt båda sätt att räkna.  – Det går inte att låsa fast vid exakt procent, men 2 procent kommer inte att hålla. Man man måste börja med att se vad som saknas.  Och enligt Mikael Oscarsson är det mycket som saknas. Han efterfrågar förstärkningar i havet och i luften - och på land. Enligt tidigare försvarsbeslut ska antalet brigader vara två år 2025 och fyra år 2030. Då räknas grupperna för försvar av Stockholm och Gotland in, som enligt Mikael Oscarsson inte är en hel brigad.  Överbefälhavaren Micael Bydén ville i sina militära råd till regeringen i november att uppbyggnaden av två av brigaderna skulle skjutas upp till 2035, på grund av ansträngningar på Försvarsmakten beroende av anpassningar till Nato och stödet till Ukraina.  Men Mikael Oscarsson vill fortsatt se fyra brigader till 2030 – och ytterligare en till 2035.  – Vi tycker att vi att inte ska pruta på det här i ett försämrat säkerhetsläge.  Socialdemokraternas Peter Hultqvist berättar inga detaljer kring partiets ingångar i Försvarsberedningen. Men kan säger att det är nödvändigt att öka försvarsförmågan, att förstärkningar behövs både i marinen, armén och flygvapnet - och att det kommer att kräva finansiering.  – Vi har föreslagit en särskild beredskapsskatt  som skulle rikta sig till de som har  de högsta inkomsterna, de största tillgångarna. Att de skulle få bidra till det här bygget.  – Det är klart att vi inte vill hamna eller i en situation där försvarskostnaden går ut över vård, skola och omsorg. Då är beredskapsskatten en sak som kommer upp på bordet i Försvarsberedningens arbete. Finns det anledning att öka målet om 2 procent av BNP till 2028?  –  Det får vi titta på i Försvarsberedningen. Men jag tror att vi måste inse att vi måste ha en fortsatt ökad militär förmåga och vi måste på något sätt hitta en väg för att kompensera för stödet till Ukraina.  – Det är mycket viktigt, för vi har inte haft en mer ansträngd politisk situation i Sverige eller i Nordeuropa och Europa sedan andra världskriget.  Försvarsberedningen kommer också att behöva ta ställning till ÖB:s råd om att ha fyra brigader först 2035, säger Peter Hultqvist.  – Jag tror att armén blir stor huvudfråga i försvarsberedningens arbete.  Vänsterpartiet står bakom målet om 2 procent av BNP till 2028, och Försvarsberedningens representant Hanna Gunnarsson tycker det är svårt att säga om det behövs mer än så

Vänsterpartiet: Lyssna mer på Försvarsmakten


Med årsskiftet kommer en våg av analyser som förebådar ett år av globala kriser, krig och konflikter. Världen befinner sig i uppror.  I Frankrike hörs sociologen Emmanuel Todd, som blev berömd på att tidigt förutse Sovjetunionens sammanbrott. Han har i dagarna kommit med en analys av hur västvärlden förlorar sin hegemoni (La Défaite de l’Occident). Den libanesiske författaren Amin Maalouf, som sedan i höstas är ständig sekreterare i franska akademin, publicerar en historisk översikt över hur västvärlden utmanas av sina fiender, främst Ryssland och Kina. För att vinna kraftmätningen måste väst börja med att förstå hur man gått vilse i labyrinten (Le Labyrinthe des égarés). I Tyskland har den förträffliga tidskriften Internationale Politik valt samma tema för årets första utgåva: ”Globala rivaler” kopplat till frågan om vem som behärskar morgondagens värld.  Den tyngsta artikeln sätter fokus på USA:s roll i världen och framtiden för den amerikanska demokratin efter presidentvalet den 5 november i år. Författaren Constanze Stelzenmüller påstår att Donald Trump och hans anhängare har Ungerns Viktor Orbán som förebild: Illiberal demokrati utan politisk pluralism och vit rasism.  För Europa skulle ett sådant regimskifte i USA innebära krav på att förvandla retoriken om ett geopolitiskt EU till hård verklighet. Det kräver både nya pengar och en ny mentalitet i EU:s ledarskap. Den tyske statsvetaren Herfried Münkler svarar för en utomordentligt djup och perspektivrik analys av det globala dagsläget i en mycket omfattande skrift (Welt in Aufruhr). Det är en bästsäljande bok trots att dess tunga akademiska format borde avskräcka många läsare. Vem orkar med 525 sidor varav 75 är tätt skrivna litteraturhänvisningar? Lägg därtill en rad idéhistoriska stickspår som tar sats i små essäer om Thukydides, Machiavelli, Clausewittz, Carl Schmitt med flera för att komma till den aktuella analysen av världsläget. Icke desto mindre blir den tålmodige läsaren till slut belönad med några mycket insiktsfulla, pregnanta observationer. Professor Münkler betraktar dagsläget som en instabil övergångsfas efter det att USA övergivit sin position som den ledande makten i världen. Den övergavs redan under president Obama som uppmanade Europa att ta över ansvaret för sin egen säkerhet. Slutpunkten för den amerikanska hegemonin sätter Münkler vid uttåget ur Afghanistan (2021) efter 20 års fåfänga försök att till höga kostnader modernisera landet. Med USA:s reträtt ser Münkler också kollapsen för förhoppningen om en liberal, legalt och institutionellt reglerad världsordning med växande demokratiska friheter och respekt för mänskliga rättigheter.  I stället kommer djungelns lag, som bygger på den starkes rätt. Ur den följer krav på revision av den tidigare ordningens gränser och principer. Putins överfall på Ukraina den 24 februari 2022 framstår som det tydligaste exemplet på denna aggressiva revisionism, men den föregicks av flera smygande etapper som Västvärlden nonchalerade, som Georgien 2008 och Krim 2014. Man kan också se Putins aggression som preventivkrig för att förhindra en demokratisk utveckling i Ryssland. Münkler påpekar att Putins Ryssland inte är den enda makten med revisionistiska ambitioner i Europa. Särskilt i Erdogans Turkiet odlar AKP-partiet neo-osmanska drömmar. Det väcker frågor om hur Europa skall bemöta sådana ambitioner. Försöken att tämja Putins Ryssland med ökad handel misslyckades ju så fatalt att Tyskland till slut tvingades till en grundläggande omprövning (Zeitenwende). Alternativet heter militär avskräckning. Även Münkler förespråkar att EU utvecklar sig till en geopolitiskt trovärdig aktör, i synnerhet om USA försvagar kopplingarna till Europa. Trovärdigheten kräver bland annat att EU bygger upp en egen förmåga att svara för sin egen säkerhet

Ny världsordning: fem stormakter dominerar framtiden


Politiker i Europa har misslyckats med att tala klarspråk med sina invånare om kriget i Ukraina – det anser tunga brittiska experter. Många i Storbritannien ser nu en väg framåt för kriget. LONDON Den förra premiärministern Boris Johnson valde i ett tidigt skede att stödja Ukraina. Och Storbritannien har sedan kriget började stöttat landet med både vapen, träning och flera miljarder pund i bistånd. Men under december började en del brittiska kolumnister undra hur länge detta kan fortsätta. ”En halv miljon”, skriver The Times kolumnist Matthew Parris. Han syftar på soldaterna som redan dött i kriget. ”Varenda en av dem en son eller dotter till en sörjande mor i Ukraina eller Ryssland.” Han är en av dem som förespråkar ett fredsavtal. Men långt ifrån alla brittiska experter och analytiker håller med. Tvärtom. Många tunga brittiska experter anser att västvärldens framtid hänger på kriget – och att ledare i väst misslyckats med att förklara för sina medborgare att det här också är deras krig. Den konservativa förra utrikesministern och partiledaren William Hague skriver i The Times att Europas framtid hänger på hur det går i Ukraina. ”Ett fredsavtal kommer att visa sig vara en overklig dröm ända tills Ryssland har fått slut på män eller Ukraina har fått slut på kredit”, skriver Hague.  Han tillägger att de senaste veckornas oenigheten i väst om det ekonomiska stödet till Ukraina har gett Rysslands president Vladimir Putin en känsla av att ha vind i seglen. ”Vi i väst har visat att vi är allt han föreställt sig att vi är och det han föraktar – så upptagna av kriget i Gaza att vi tappat fokuset på en större konflikt, så lätta att splittra med hjälp av Rysslands desinformation och bottar att vi börjar ifrågasätta oss själva, så fokuserade på våra budgetar och levnadskostnadskrisen att vi överger våra allierade som dör i sina skyttegravar.” Lawrence Freedman, professor emeritus i krigsstudier vid King’s College London, skriver i sitt nyhetsbrev att det är sannolikt att kriget kommer att fortsätta i flera år om inget plötsligt inträffar som ger den ena sidan övertaget. ”Det finns ingen klar väg för Ukraina att förhandla fram ett slut på kriget och ingen klar väg för Ukraina att vinna kriget.” Han anser att den bästa strategin för landet därför är att uppvisa tålamod och fokusera på att bygga upp sina resurser. Men om kriget blir långt handlar mycket om befolkningens vilja i både Ukraina och i väst att fortsätta kämpa, fortsätter han och är inne på samma linje som William Hague. ”Utmaningen för det politiska ledarskapet både i Ukraina och i väst är att visa att det finns en väg framåt”, skriver Lawrence Freedman. Enligt honom har de senaste veckornas turbulens kring viljan att fortsätta stödja Ukraina haft en negativ inverkan på kämparandan. ”Då vi blickar mot framtiden är det viktigt att Västvärlden förbereder sig för ett långt krig. Rysslands ekonomi är liten jämfört med deras och trots att en del klagar över den ekonomiska bördan är det inte de som tvingas ge sig ut krig. Kostnaden en rysk seger skulle medföra är mycket högre”, fortsätter han. Och om konflikten blir lång är tongångarna kring kriget och hur konflikten diskuteras ytterst viktig – anser Financial Times kolumnisten Martin Sandbu. ”Det är intressant hur snabbt väletablerade fakta om kriget nyligen börjat tolkas som om Ukraina vacklar och att väst tvekar i sitt stöd. Lärdomen är den att berättelsen om kriget kan förändras även om inget större inträffat på slagfältet”, skriver han. Martin Sandbu anser också att ledare i väst har misslyckats med att förklara för sina medborgare att det är en topprioritet att fortsätta stödja Ukraina. ”De lät sina medborgare tro att det här kommer att vara lättare än det är

Experter: Västvärldens framtid hänger på kriget i Ukraina


En viktig träff med vänner krockar med 60-årsfirandet för svärmor. ”Får jag fira svärmor senare?”, undrar ”Velig”. Det är svårt att navigera när någon kan såras, svarar SvD:s etikettexpert. Fråga: Jag har en fråga om jag ska prioritera mig själv eller svärmor (som jag tycker om). För ett par månader sedan bokade jag in en helg tillsammans med ett gäng som jag aldrig träffat men som kommit att betyda mycket för mig. Hur stor sannolikheten är att få träffa dem igen är svår att uppskatta. För några veckor sedan fick jag reda på av min man att denna helg är den enda som passar för att fira min svärmors 60-årsdag då hennes andra barn med familj har ett späckat schema. Jag vill inte vara krånglig och insistera på att min önskan att få träffa dessa människor ska göra så att firandet skjuts upp i månader. Samtidigt vill jag så klart fira svärmor. Är det helt mot vett, etik och allmänt gott beteende att jag ber om att få fira svärmor själv senare? /Velig Sofia Larsson: När olika engagemang som är nära ens hjärta krockar – då är det helt naturligt att känna sig velig. Om den potentiella effekten är att någon blir sårad och ledsen blir det ännu svårare att navigera.  En viktig fråga är: Skulle din svärmor verkligen ta illa upp om du åker i väg på din träff? Du har ju inte på något sätt valt bort henne, utan har bara en annan sak inbokad redan – sedan månader tillbaka. Förmodligen har du i bokningsprocessen tagit hänsyn till hennes födelsedag och troliga festdatum och kunde inte ha en aning om att firandet skulle ske på en helt annan tidpunkt.  Att du aldrig träffat personerna som du gjort upp planer med är egentligen ovidkommande. Jag gissar bara nu, men kanske har ni gått någon distanskurs tillsammans eller via något internetforum kommit varandra nära. En viktig del för att kunna ta dessa relationer vidare är att träffas på riktigt.  Det skulle ju också gå att invända att det är din mans syskon med familj som är krångliga. Om de vet med sig att de har ett späckat schema kunde de ju ha flaggat i god tid för att de vill fira på en annan helg än den mest uppenbara. Födelsedagar kommer ju inte som en överraskning direkt, de sker på samma dag år efter år, så de kunde ju ha gjort upp planer utifrån detta.  Svärmodern så svartmålad att påven tog upp problematiken. En sak att ha i åtanke är att födelsedagar betyder olika mycket för olika personer. För vissa är det den viktigaste dagen på året, för andra är det bara en dag bland alla andra. Ju äldre man blir, desto större är chansen att man hamnar i den senare gruppen. 60 år är förvisso jämnt, men det räknas inte som en milstolpe i livet på samma sätt som 50 eller 100.  De tillfällen som förmodligen är viktigast för de flesta vad det gäller andras närvaro är de som kategoriseras som övergångsriter, exempelvis en student, examen eller vigsel. Då bör man som anhörig inte låta någon form av egen aktivitet krocka, om det inte finns mycket speciella omständigheter.  En brasklapp vill jag slänga in, då relativt enkla frågor alltid kompliceras av människors personligheter, dynamiken mellan dessa och kulturen vi lever i. Du skriver att du tycker om din svärmor och jag förstår att du vill understryka detta, då just svärmodern är notoriskt svartmålad. Ja, så pass att påven kände sig nödgad att ta upp problematiken i ett tal på Petersplatsen förra året: ”Jag säger inte att vi ser henne som djävulen, men hon utmålas alltid på ett nedsättande sätt”.  Denna tendens är på intet sätt ny: den romerske tänkaren Juvenalis skrev redan på 100-talet e.Kr. att man kan glömma all harmoni så länge ens svärmor lever

Uppförandekoden: Får jag be om att fira svärmor själv senare?


De paradoxala identitetsuttryck som definierar USA har sin motsvarighet även i Sverige.  Läste en mening i Financial Times som fastnade: ”To be American is to entertain both the urge to separate from the working class and to identify deeply with it.” Alltså, att vara amerikan är både att vilja skilja ut sig från arbetarklassen och att djupt identifiera sig med den. Detta uttrycks i amerikansk klädstil och artikelförfattaren Robert Armstrong tycker att Ralph Lauren är den som bäst visat idealet. Alla vill se ut som lediga Kennedys i tenniströjor ”på landet” i Hyannis Port. Samtidigt vill alla se ut som skruffliga men pålitliga individualister vars ord är att lita på och som inte är beroende av rikas pengar eller vill hänga på deras golfklubbar. Man är naturlig, gillar utomhus och köper kläder på Fjällräven. Eller Haglöfs överlevnadskläder som blivit status i mediernas nya innegrupp, maffian, och förvandlats till gatumode. Vad låter den mixade stilen som?  Som 90-talets hipsters som bakade surdeg, handlade vintage och gick i arbetskläder. Samtidigt som de höll osannolik koll och hade universitetsutbildningen i bakfickan.   Hipstern bryr sig inte om politik, trots att somliga akademiker försökt kategorisera dem. En hipster är också så individualistisk att den aldrig skulle gå med på att den är hipster. Denne kan till och med uttala sig nedsättande om andra genom att kalla dem – hipsters. Följaktligen känner sig hipstern unik, men liknar till sammanblandning alla andra hipsters. Moraliskt, socialt och estetiskt reder sig hipstern själv, gör lagom klassresa, sticker inte upp på möten och gillar att klaga lite på eliterna samt, förnuftigt klädd naturligtvis, hänga i naturen. Amerikan? Hipster?  Snarare det klasslösa klassamhälle som är Sverige, i ett nötskal. I vilket svensken intet ont anande framlever sina numer allt mer halsbrytande dagar.   Tack, Financial Times.


Köpenhamn rycker ifrån som Skandinaviens främsta flygplats. Det oroar näringslivstoppar i Stockholm, som vill se en snabb utbyggnad av Arlanda. För den svenska regeringen är frågan dock mycket svårare än så.  Det är mycket som har förbättrats på Arlanda sedan krissommaren 2022 när evighetslånga köer gjorde flygresan till en mardröm. En ny stor säkerhetskontroll har minskat körisken, en ny gång mellan terminal 4 och 5 gör det lättare för de som ska byta plan och mer är på gång.  – Det öppnar fler butiker hela tiden. Här kommer det att bli jättefint att sitta och titta ut mot planen, säger Fredrik Jaresved, strategichef på statliga Swedavia som äger Arlanda flygplats, medan vi går mellan de stora byggplank som för tillfället blockerar utsikten. Men långt ifrån alla är lika positiva när det kommer till framtidsutsikterna för Sveriges största flygplats. Drygt 50 mil sydväst ligger en konkurrent som växer snabbare och satsar mer. Och i Stockholm är oron nu stor för att Arlanda tappar mark. Den som tittar på siffrorna får bilden snabbt klar för sig: Köpenhamn flygplats, eller Kastrup som den också kallas, är störst i Norden och har varit det i många år. Arlanda är bara trea, en bra bit efter Oslo.  Den senaste tiden har Köpenhamns flygplats också kunnat räkna in nya långlinjer till städer på andra kontinenter. Arlanda har tvärtom fått se hur flygbolagen dragit ned på sina flygningar till USA och Asien. Och inte blir det bättre av att det krisande skandinaviska flygbolaget SAS håller på att få nya ägare. Svenska staten är på väg ut medan den danska håller fast vid sitt ägande. Köpenhamn har länge varit den centrala punkten för SAS. Den ställningen förstärks allt mer och det märktes senast i början av året när SAS bestämde sig för att dra igång en ny långlinje till Atlanta. Den utgår från Köpenhamn och det innebär att SAS nu har tio långlinjer från Köpenhamn mot tre från Stockholm. Och en del av Stockholmslinjerna går bara under en del av året. – Vi är mycket nöjda med att fler flygbolag väljer Köpenhamns flygplats. Det stärker vår position som den viktigaste knutpunkten i Nordeuropa, säger i Peter Krogsgaard, kommersiell chef för flygplatsen, i en kommentar.  För många svenskar i södra Sverige är det en klar fördel att förbindelserna från Köpenhamn blir fler. För dem är Köpenhamn det naturliga valet av flygplats och under förra året startade 3,5 miljoner svenskar sin resa därifrån.  Totalt sett har Köpenhamn nu ungefär dubbelt så många destinationer på andra kontinenter som Arlanda. De långa linjerna från Stockholm har dessutom en slagsida mot turist- och migrantresmål, medan Köpenhamn har mer fokus mot affärsdestinationer.  I Köpenhamn byggs nu också en av terminalerna ut för att om fyra år bli 60 000 kvadratmeter större. Det ger plats för flera miljoner ytterligare passagerare. I Stockholm växer nu frustrationen. Flera tunga näringslivsföreträdare som Investors ordförande Jacob Wallenberg och Volvochefen Martin Lundstedt har till exempel krävt en satsning på flyget och en utbyggnad av Arlanda. Som de ser det investeras det för lite i Arlanda samtidigt som den svenska flygskatten får flygbolagen att välja andra flygplatser. Det försvårar i sin tur för de stora exportinriktade företag som finns i Storstockholmsområdet. David Stenergard, infrapolitisk expert på Stockholms handelskammare delar den kritiken. – Vi är oroliga för att Köpenhamn ska betraktas som mer attraktivt än Stockholm när stora företag bestämmer var de ska ha sina kontor. Det kan också påverka näringslivets direktinvesteringar, säger David Stenergard. Ute på Arlanda förklarar Fredrik Jaresved på Swedavia att det görs mycket för att lyfta flygplatsen


BO bör ta bort en missvisande källa och förtydliga för Sveriges kommuner att de inte avråder från barnskydd mot pornografi för yngre barn. Det skriver politiker från fyra partier i en slutreplik.  Vi välkomnar att Barnombudsmannen skriver i sin replik att de inte avråder från att använda digitala barnskydd. Det är dock flera kommuner som har beslutat att inte skydda barn från pornografi med hänvisning till BO:s undermåliga rapport om hur barn och unga påverkas av att titta på pornografi. Rapporten hänvisar till en i sammanhanget grovt missvisande källa som pekar på att äldre barn kan ta sig runt skyddet. Både uppdraget från regeringen till BO att göra rapporten och även barnskydden i sig, avser att skydda yngre barn från att exponeras ofrivilligt från pornografi. Det är därför angeläget att BO tar bort den missvisande källan och förtydligar för Sveriges kommuner att de inte avråder från barnskydd mot pornografi för yngre barn. En av de kommuner som nyligen har beslutat att inte skydda barn från pornografi utifrån BO:s rapport är Skellefteå kommun, som skriver att de föreliggande forskningsresultaten som redovisats av bland andra Barnombudsmannen talar mot att innehållsfilter bör införas. Det är tydligt att BO:s rapport har etablerat ett utbrett missförstånd. Vi är förvånade över att BO inte har noterat eller agerat utifrån de flertal artiklar som visar på hur många som har vilseletts av BO:s rapport sedan den kom 2021. Både debattörer och kommuner hänvisar till källan med den felaktiga målgruppen i BO:s rapport. Ett exempel är från Sandviken där ett medborgarförslag om porrfilter fick avslag. I en artikel i Gefle Dagblad gick att läsa redan den 27 december 2022: ”I avslaget hänvisades också till en rapport från Barnombudsmannen om att porrfilter inte ger önskad effekt.” Det är inte acceptabelt att tusentals barn i Sverige kan exponeras för pornografi på skärmarna i kommunernas förskolor, skolor, fritids och bibliotek. Porrindustrin söker idag upp barnen genom aggressiv marknadsföring och exponerar barnen för skadligt innehåll.  Barnombudsmannens starkt kritiserade rapport om pornografins påverkan på barn och unga har fått stora konsekvenser. Allt fler kommuner beslutar nu att inte skydda sina barn utifrån den missvisande forskningen i BO:s rapport. Det är hög tid att BO tar sitt ansvar och förtydligar att de inte avråder från barnskydd mot pornografi. Ann-Sofie Alm (M)
Helena Wilhelmsson (C)
Roland Utbult (KD)
Cecilia Elving
Liberala Kvinnor

BO bör förtydliga om porrfilter, skriver debattörer


Varför låg USA:s försvarsminister kvar på sjukhus i flera dagar efter nyår utan att meddela sitt tillstånd – ens till president Joe Biden? Lloyd Austin och Pentagon får under rådande krigsläge i världen skarp kritik för bristande transparens. Den 22 december genomgick 70-åringen en planerad operation. Redan dagen efter kunde den fyrstjärnige generalen åka hem.  Men på nyårsdagen fördes han med svåra smärtor till intensivvårdsavdelningen på Walter Reeds militärsjukhus i Maryland.  Biträdande försvarsminister Kathleen Hicks, som då befann sig på semester i Puerto Rico, övertog den 2 januari hans sysslor – utan att informeras om varför Austin var indisponibel. Inte heller Joe Biden, den ende som överstiger Lloyd Austin i militära befälskedjan, informerades om läget. Vilket av kritiker bedöms som extra allvarligt under krigstillstånd på flera fronter i världen. Amerikanska baser i Irak och Syrien har attackerats och hotet från Huthirebellerna i Jemen och Iranuppbackade Hizbollah från Libanon bedöms vara stort. USA:s utrikesminister Antony Blinken påpekade också på tisdagen under sitt besök i Tel Aviv på nytt vikten av att kriget mellan Israel och Hamas inte ska eskalera. I detta skarpa läge som kan kräva snabba operativa beslut låg USA:s försvarsminister på sjukhus – utan att ha meddelat varken Joe Biden eller nationella säkerhetsrådgivaren Jake Sullivan. – Det är lite märkligt, det kan jag hålla med om. I allra högsta grad som läget ser ut i världen. USA är ju inblandat lite varstans, konstaterar Anders Ekholm, överstelöjtnant vid Försvarshögskolan. Pentagons pressekreterare Patrick Ryder, tillika Lloyd Austins rådgivare, har bett om ursäkt för att han inte tidigare gjorde ett offentligt uttalande och att man ska ta lärdom av incidenten, enligt ABC News. Även Lloyd Austin själv, som inte gjorde något uttalande till allmänheten förrän den 6 januari, har sagt att han kunde hanterat saken på ett bättre sätt och meddelat den amerikanska allmänheten. – Det var mitt beslut om avslöjande och jag tar fullt ansvar, säger han. Försvarsministern kunde lämna intensivvårdsavdelningen efter några dygn, men ska ännu vara kvar inom sjukhuset och därifrån utföra sin tjänstgöring.  Senare under tisdagen framkom det att Lloyd Austin opererats för prostatacancer. Uppger NBC. Shawn Turner, tidigare chef för USA:s militära underrättelsetjänst, säger till CNN att ursäkterna skickar fel signaler: – Det är inte folket som ska lugnas, utan främst de som bestämmer i Vita huset och lagstiftare i  kongressen. Mark Esper, både arméminister och försvarsminister under Donald Trump, kallar det som hänt för oacceptabelt: – Presidenten måste kunna lyfta telefonluren och prata med sin underlydande när som helst på dygnet. En utredning i kongressen ska öka förståelsen över vad som hänt. Enligt The Hill överväger inte Joe Biden att entlediga Austin. Men alla lagstiftare är inte nöjda och undrar över försvarsministerns hälsostatus. Elise Stefanik, ordförande för de republikanska ledamöterna i representanthuset och medlem av försvarsutskottet, säger att Austins brist på ärlighet utgör en allvarlig överträdelse av tilliten. – Ansvarskrävandet för denna chockerade brist på omdöme måste börja med att Austin och de som ljugit åt honom avgår, säger hon.

USA:s försvarsminister Lloyd Austin inlagd på sjukhus utan att meddela Biden


Efter sex år har Tesla äntligen fått till komforten och bullernivån i Model 3. Den uppdaterade modellen tar många små kliv framåt. Men att Elon Musk har tagit bort växel- och blinkerspaken har vi svårt att förlåta honom för. Den svenska lanseringen av Model 3 sammanfaller med IF Metalls strejk mot Tesla – som blivit en världsnyhet. Konflikten handlar om att Tesla hittills inte vill teckna kollektivavtal. Facket har försökt nå fram i många års tid, men nått vägs ände. Vill det sig illa blir detta en långdragen historia och kanske får den stora konsekvenser – det är svårt att se att Tesla skulle ge med sig i en så principiellt viktig fråga. Elon Musk har röstat med fötterna förr, som då han flyttade hela huvudkontoret från Kalifornien till Texas när han inte fick igenom sina villkor. Men Tesla-vd:n har faktiskt ändrat sig åtminstone en gång i historien. Det var sagt att uppdaterade Model S enbart skulle levereras med den fyrkantiga flygplansratten, men efter det ljumma mottagandet backade han på den punkten. Tack och lov är ratten rund även i uppdaterade Model 3. Ska man vara kinkig kan man tycka att nyheterna är lite för få för en helt ny bil. När de traditionella biltillverkarna lanserar en ny generation är förändringarna vanligen mer omfattande. Drivlinan och batteriet är samma som tidigare, men bilen har fått drygt två mils längre räckvidd än tidigare tack vare förbättrat luftmotstånd. Modellen har en av världens ”halaste” karosser. Rent konkret har Model 3 efter sex år fått följande uppdateringar: Ny spoilerdesign fram och bak, vassare utseende på fram- och baklampor, nya fälgar och ny gummiblandning i däcken. Bekvämare framsäten med ventilation och sätesvärme i baksätet. Stämningsbelysning med dekorlist som går att ställa in i olika färger. Nya materialval som känns mer påkostade än tidigare, ny mittkonsol med bättre förvaring och bättre lock, och en pekskärm med underhållning för baksätesåkarna. Därtill har bagageutrymmet klätts i bättre material. Men till de riktigt stora förändringarna hör att bilen äntligen har blivit skönare att köra. Förut var det bullrigt och stötigt och styrningen var både för tung och för direktstyrd. Det känns fortfarande att detta är en bil med nerv och spänstigt chassi, men dämpning och fjädring har blivit bättre – de där ljuden som fortplantade sig från mark via hjulupphängningen till kupén är borta. Förarhytten är bättre isolerad med hjälp av laminerade rutor. Att baksätet skulle ha blivit skönare med ny lutning märker vi inte – däremot är styrningen mycket trevligare än förr. Model 3 erbjuds i två versioner. Den bakhjulsdrivna har en räckvidd på 51,3 mil och kostar från 519 170 kronor, och den fyrhjulsdrivna versionen har en räckvidd på 62,9 mil och kostar från 609 170 kronor. Är uppdateringarna värda prispåslaget på dryga 12 000 kronor? Ja, utan tvekan, och det gör fortfarande Model 3 till ett av de mest prisvärda bilköpen i storleksklassen näst efter Model Y. Sammantaget innebär de många små förändringarna en förbättring. Äntligen kan man färdas bekvämt i Model 3 eftersom buller, fjädring, dämpning och materialval har tagit ett kliv i rätt riktning. Det är däremot synd att Tesla inte gjort om bakluckan i Model 3 till en mer praktisk halvkombi-baklucka (som öppnas ihop med bakrutan) – det hade nog många gillat. En vattendelare lär bli avsaknaden av blinkerspak – den är nu ersatt av touchknappar på ratten. Tro mig, chansen att man ska få till blinkningen korrekt ut ur en rondell när ratten är upp och ner och knapparna tillfälligt är spegelvända är minimal

Test: Tesla model 3 – prisvärd med bättre komfort och bullernivå


Riksdagsledamoten Jamal El-Haj stannar som politisk vilde. ”Jag lämnar Socialdemokraterna”, skriver han i ett brev. Partiets gruppledare Lena Hallengren är mycket kritisk till beskedet. I brevet till Socialdemokraternas partistyrelse förklarar Jamal El-Haj att han lämnar partiet – men stannar kvar som partilös ledamot i riksdagen.   I fredags uppmanades han att lämna riksdagen.  ”Jag kommer att behålla min plats i riksdagen. Det vore inte rätt gentemot våra väljare och gentemot den svenska demokratin att lämna mitt uppdrag”, skriver han.  Jamal El-Haj skriver också i brevet, som Aftonbladet var först att rapportera om, att hans hjärta fortfarande klappar för socialdemokratin.  ”Dagens beslut är därför det mest smärtsamma jag har behövt fatta under hela mitt vuxna liv. Men det går inte att vara kvar när partiledningen inte längre har förtroende för mig och drevet har blivit alltför stort.” Partiets gruppledare Lena Hallengren beklagar El-Hajs beslut.   – Skåne uppmanade i fredags Jamal El-Haj att lämna sin riksdagsplats. Jag delar den bedömningen som är samlad och har genomgått prövning. När han istället väljer att lämna partiet och inte riksdagsplatsen tycker jag att det är fel bedömning av honom. Det visar att han återigen inte sätter partiets bästa först, utan återigen sitt eget perspektiv, säger hon till SvD. Hon pekar på att det i Sverige är partier som går till val och tilldelas riksdagsplatser, och säger att det därför inte är rätt mot väljarna att sitta kvar sedan man lämnat sitt parti.  – Är man vald på ett socialdemokratiskt mandat så är man vald på socialdemokratiskt mandat, och lämnar man socialdemokratin så är det väldigt märkligt att man plötsligt tycker att det är ens eget mandat. Det har jag ingen större förståelse för.  När tappade Jamal El-Haj ditt förtroende?  – Jag tycker att det gått successivt. Jag är ledare för riksdagsgruppen och för mig är det viktigt att sätta partiet främst i det här uppdraget. Jag tyckte därför det var rätt när Skåne gjorde den här samlade bedömningen att uppmana honom att ställa sin riksdagsplats till förfogande.  Hon själv har inte haft kontakt med El-Haj sedan han uppmanades att lämna sin riksdagsplats i fredags.  Kommer ni att försöka övertala honom att lämna riksdagen?  – Det är Socialdemokraternas partidistrikt i Skåne som hanterat detta och det är ingen lätt process. De har gjort det som åligger dem. De har haft dialoger och får avgöra hur det fortsätter.  El-Haj har bakgrund inom IF Metall och på fackförbundets hemsida listas han som en av dess ”röster i riksdagen”. ”Vi förutsätter att alla som sitter i riksdagen på ett partimandat också har sitt partis förtroende. Har man inte det är det lämpligt att avgå”, skriver Jesper Petersson, pressansvarig på IF Metall.  Turerna kring riksdagsledamoten Jamal El-Haj har varit många. Det stora fokuset på 63-åringen började när han deltog och höll tal på en stor palestinsk konferens i Malmö i maj förra året.  Inför mötet publicerade Sydsvenskan en artikel där konferensens ordförande, Amin Abu Rashid, pekades ut som en ledargestalt för terrororganisationen Hamas. Trots avrådan från Socialdemokraternas partistyrelse så gick Jamal El-Haj på konferensen.  Kort efteråt häktades Amin Abu Rashid i Nederländerna, han misstänkts ha samlat in pengar till Hamas.  Socialdemokraternas ledare Magdalena Andersson tyckte inte att Jamal El-Hajs agerande var illa nog för att att uteslutas eller förlora sin riksdagsplats, men han tvingades till en paus från sitt uppdrag i utrikesutskottet

Jamal El-Haj lämnar S – blir politisk vilde


Svenske Patrick Lundström var ett av offren i terrorattacken i Bryssel. ”Patrick var en fantastiskt varm, humoristisk och omhändertagande pappa, make, bror, farfar, morfar, morbror och farbror”, skriver hans syskon i ett uttalande till SVT Västernorrland. Två svenska män dödades i terrorattacken i Bryssel i måndags kväll. Dödsskjutningen ägde rum i närheten av ett torg i stadsdelen Molenbeek, bara en dryg timme före Sveriges EM-kval mot Belgien. Ett av offren var 60-åriga Patrick Lundström, bosatt i Schweiz och som var i Bryssel för att se matchen, rapporterar SVT Västernorrland. – Hela familjen är djupt chockade av det ofattbara som har hänt. Vår bror finns inte längre. Vi finner inga ord. Våra tankar går också till de andra offrens familjer, säger syskonen till SVT. I terrordådet dödades även en svensk man i 70-årsåldern, hemmahörande i Stockholmsregionen.  Ytterligare en svensk vårdas på sjukhus med skador som på tisdagen beskrevs som svåra. I ett brev till SVT beskriver syskonen Patrick som ett stort fotbollsfan. ”Han var en obotlig fotbollsfantast som inte bara följde sitt landslag i med och motgång, utan all fotboll, som var hans största intresse. Sverigetröjan var alltid på.” Familjen skriver att de befinner sig i stor sorg efter det som hänt. ”Patrick var en fantastiskt varm, humoristisk och omhändertagande pappa, make, bror, farfar, morfar, morbror och farbror. Hans älskade familj kom alltid i första hand.” Familjen ber nu om att få sörja i lugn och ro, men har uttryckt en önskan om publicering av Patricks namn och bild.

Patrick Lundström dödades i terrordådet i Bryssel


Den 12 september publicerades Walter Isaacsons biografi över entreprenören Elon Musk i hela världen. SvD Kultur har samlat några minnesvärda citat ur boken.  ”Som tolvåring sattes han på en buss ut i vildmarken till ett överlevnadsläger, en så kallad veldskool. ’En paramilitär variant av Flugornas herre’, som han själv kallar det. Vart och ett av barnen tilldelades en minimal ranson mat och vatten varje dag, och det var tillåtet att slåss om ransonerna. Faktum är att de uppmuntrades att göra det.”  ”Han var länge både yngst och minst i klassen. Han hade svårt att förstå sociala koder – empati var inget som kom naturligt för honom och att bete sig inställsamt hade han varken lust med eller fallenhet för. Följden blev att mobbarna ständigt hackade på honom och med jämna mellanrum gav honom stryk.” ”När Elon till slut fick komma hem från sjukhuset [efter att ha misshandlats av skolkamrater, reds. anm.] läxade hans pappa upp honom. ’Jag var tvungen att stå i en timme och lyssna på hur han gormade åt mig att jag var en idiot och totalt värdelös’, minns Elon. Kimbal, som tvingades bevittna utbrottet, minns det som den värsta stunden i sitt liv. ’Han tappade förståndet fullkomligt, vilket tyvärr hände ofta. Han hade noll empati.’” ”Ur denna ångande häxkittel bildades en aura kring Musk som ibland fick honom att framstå som en utomjording, som om hans mission att ta människan till Mars i själva verket var en strävan att återvända hem, och hans önskan att konstruera humanoider var ett sökande efter själsfränder av samma art som han.” ”När hon jämförde hans förmågor med Gandalfs gav han henne fem snabba kontrollfrågor om ’Sagan om ringen’ för att se om hon verkligen var ett fan. Hon fick godkänt. ’Det var viktigt för mig’, säger Musk. Hon gav honom en låda med djurben ur sin egen samling i present.” ”Hon noterade att hans olika personligheter hade olika smak, även vad gäller musik och inredning. ’Min favoritversion av E är den som kan dra till Burning Man, som sover på en soffa, äter burkmat och tar det lugnt.’ Den variant av Elon hon inte alls gillar är den som är i det hon kallar för det demoniska läget. ’I demonläget blir han kolsvart till sinnes och slukas av stormen i sitt huvud.’” ”När X föddes tog Musk ett foto av Grimes kejsarsnitt och skickade det till vänner och familj, inklusive hennes far och bröder. Grimes var, förståeligt nog, förfärad och försökte radera det. ’Det var Elons Asperger som kom fram där’, säger hon. ’Han förstod inte alls varför jag blev upprörd.’” ”Förhållanden med Elon innebar vanligtvis en hel del ömsesidiga elakheter, och förhållandet med Grimes var inget undantag. Ibland verkade han gå i gång på spänningen och krävde att Grimes exempelvis skulle reta honom för att vara fet.” ”Musk och Grimes hade nämligen fått sitt tredje barn den veckan, en son som de gav namnet Techno Mechanicus Musk. Pojken, som föddes av en surrogatmamma, fick smeknamnet Tau efter den grekiska bokstaven för det irrationella tal som är lika med två gånger pi.  ”Redan från första början av sin karriär var Musk en krävande chef som föraktade själva idén om balans mellan arbete och fritid. På Zip2 och varje företag han ledde senare pressade han sig själv obevekligt hela dagarna och långt in på nätter, utan ledigheter, och räknade med att andra skulle göra likadant. Det enda nöje han unnade sig var ett avbrott då och då för intensivt datorspelande.” ”När de andra programmerarna hade gått hem gick Musk ibland in i deras kod och skrev om den

Bästa citaten om Elon Musk från Walter Isaacsons biografi


I nästan 30 år har Bernt Olsson odlat sin agave. Nu blommar den fem meter hög i hans trädgård – då ska den dö. ”Jag är inte sorgsen, naturen har sin gång.” Det var under midsommarveckan som Bernt Olsson från Uddevalla la märke till något nytt i en av sina agaveplantor. Ett skott hade skjutit ut ur mittpartiet på växten. Det visade sig vara en blomstängel. – Den hade hunnit bli en meter innan jag upptäckte den, och fortsatte växa flera decimeter i veckan, säger Bernt Olsson. I dag är plantan fem meter hög – något den uppnådde på bara fyra månader. Runt de gula blommorna längst upp i toppen flockas ständigt bin från Bernt Olssons 13 bisamhällen. – De kalasar på nektarn i blommorna. Särskilt nu när de flesta andra blommor vissnat är det fest där upp i agaven, säger Bernt Olsson. Bernt Olssons två stora agaveplantor står vanligtvis som två ”lyktor” vid gräsmattan utanför huset hemma i Uddevalla, berättar han.  De har varit i hans ägor i nästan 30 år, och har aldrig tidigare blommat. – Jag minns inte exakt hur de kom till. Men förmodligen har jag brutit skott från en annan planta för 25 – 30 år sedan, säger han. Agave Americana kommer ursprungligen från Mexico och södra USA. På 1500-talet spreds den av människor till Medelhavsområdet där den nu är vanlig. Där blir den i regel större än plantor som växer i Sverige och kan få blomstänglar på uppemot tio meter. Vanligtvis blommar Agave Americana först efter 50 – 70 år. Varför Bernt Olssons planta vuxit sig så pass stor och blommat i år kan han inte svara på. Men det kan bero på att den känt sig stressad över en för liten kruka, säger han. – Jag har inga knep förutom att jag tagit in den i växthuset varje vinter. Där får den hänga uppe i taket för att maximera mängden ljus den får. Agave blommar bara en gång och plantan skrumpnar och dör kort därefter. Snart kommer den nästan 30 år gamla plantan vara borta. Redan nu har de lägre sittande blommorna börjat vissna, berättar Bernt Olsson. – Jag tänker att alla åldrar har sin tjusning. Jag är inte sorgsen, naturen har sin gång. Bernt Olsson är känd i trakten för sina exotiska odlingar. På gården hemma i Uddevalla finns bland annat flera sorters orkidéer och kaktusar. – Jag gläds av att se växterna utvecklas. En morgon kanske en orkidé har fått ett nytt rotskott, en annan växt har dött. Det är ett ständigt kretslopp. I ett av växthusen har Bernt Olsson skapat en tropisk miljö där temperaturen aldrig sjunker under 17 grader. Där har han bland annat odlat bananer, vilket han tidigare uppmärksammats för i Bohuslänningen. – Där inne vistas vi mycket. Vi praktiskt taget bor i växthuset.

Tog 30 år för agaven att blomma – nu ska den dö


Nyheten att Roger Akelius tar över som huvudägare för friskolekoncernen Academedia väcker reaktioner. Åsa Fahlén, ordförande för fackförbundet Sveriges Lärare, uppskattar att Akelius pratar mindre om vinst än utbildningens innehåll. ”Oavsett vem som står som ägare är aktiebolag inte en lämplig driftsform för skolverksamhet. Men det är samtidigt uppfriskande med en investerare som vågar prata om att ta bort avkastningskraven och fokusera på det som faktiskt är skolans uppdrag”, säger Åsa Fahlén i ett skriftligt svar till SvD. ”Det centrala är att ge lärare och elever bästa möjliga förutsättningar, den ambitionen ska alla som driver skola ha.” Ulla Hamilton, vd för Friskolornas riksförbund, vill inte kommentera Akelius inhopp i Academedia specifikt. Men skriver i ett mejlsvar att ”det är helt nödvändigt” med skolägare som har pedagogiska ambitioner. ”Det är självklart att skolhuvudmän är engagerade i det pedagogiska arbetet. Det är ju grunden till varför man vill starta och driva friskolor, att erbjuda unga människor en bra utbildning. Innehållet i utbildningen och hur man undervisar är viktigt”, skriver Ulla Hamilton.  Betyder detta något för övriga friskolor? ”Att Roger Akelius stiftelse, om den godkänns av tillsynsmyndigheterna, blir minoritetsägare i Academedia tror jag inte kommer att påverka branschen i stort”, skriver hon. Skolminister Lotta Edholm (L) vill heller inte säga vad hon tycker om att just Roger Akelius tar över. Men på frågan om hur hon ser på att det är en ägare med pedagogiska ambitioner som tar över i Academedia svarar hon så här i en kommentar som SvD får på mejl: ”Att bedriva utbildningsverksamhet inom skolväsendet i Sverige innebär att man förvaltar samhällets förtroende för det uppdraget. Skollagen är samtidigt tydlig med att all utbildning ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet”, skriver hon. ”För mig är en sak väldigt klar. De pedagogiska experimentens tid måste vara förbi. Skolan ska tillbaka till grunderna.”

Facket Sveriges Lärare positivt till Akelius Academediaköp


Även om det finns de som upplever en viss självspäkande tillfredsställelse i att göra uppoffringar för miljöns skull, så är det inte en drivkraft som är hållbar i längden.  Känslan är dålig redan vid upphämtningen av hyrbilen på Arlanda: ”Har du kört en elbil förut?” frågar killen bakom disken glatt. När jag svarar nekande ser han bekymrad ut. Svar på frågorna jag ställer har han inte heller – räckvidden på en full laddning är oklar (”det är ju kallt nu också”) och tiden det tar att ladda i olika slags laddare likaså. Men det finns ju en instruktionsbok, och vi konstaterar gemensamt att det nog ska gå bra – jag ska inte köra särskilt långa sträckor och det är ju trots allt många som kör elbil nuförtiden. Och så är det ju miljövänligt. Det visar sig snabbt att hyrbilskillen och jag har helt fel. Det går inte alls bra. En full laddning med snabbladdare ska, enligt instruktionsboken, ta en halvtimme, men landar alltid på åtminstone det tredubbla. Långsamma laddare, hemma hos vänner eller i köpcenter, är bara att glömma eftersom varje procentenhet kräver timmar. Och att vara bosatt utomlands och hyra elbil visar sig vara en riktigt dålig kombination. Flera av laddningsnätverken kan bara användas med appar som inte går att ladda ner på en iPhone med utländsk app-store. Sedan tillkommer de vanliga problemen med att använda utländska kreditkort, och att ha ett personnummer som inte är aktivt i de svenska systemen – då funkar det ofta inte att betala. Fram till och med annandagen är jag ändå hyfsat nöjd. Jag har hittat en snabbladdare som en utlandssvensk kan använda, och min äldsta dotter tycker att det är mysigt att sitta i bilen och kolla ikapp julkalendern på SVT-appen i telefonen. Då gör det inte så mycket att även snabbladdningarna tar lång tid. Och jag känner mig ändå lite hipp som klarar av att hantera det här med elbil. Jag får i stället låta bogsera bilen till närmaste laddstation. Fast det gör jag inte, visar det sig. Två dagar efter julafton lär jag mig att om batteriet går ner till 10 procent och det samtidigt är kallt ute, så går bilen in i ett nödläge som bara tillåter krypkörning i 7 km/h. Så även om bilen själv berättar att den har en räckvidd på 20 km, och snabbladdaren bara är 5 km bort, så kan jag inte köra dit eftersom krypkörning på motorväg inte bara är olagligt utan också trafikfarligt. Jag får i stället låta bogsera bilen till närmaste laddstation. Den visar sig vara av det långsamma slaget och jag tillbringar fyra timmar mitt i natten med att vänta på att batteriet ska ladda tillräckligt för att det ska gå att köra bilen till närmaste snabbladdare. Att det sedan krävs halvtimmeslånga samtal med laddnätverkets tekniker för att övertyga stationen om att släppa loss min laddkabel känns i sammanhangen nästan väntat. (För den som hamnar i denna prekära situation, testa att starta laddningen igen och sen avsluta en andra gång, för att se om stationen då kan tänka sig att låta dig och din bil gå – det funkade åtminstone för mig.) Under de fyra timmarna i bilen vid den långsamma laddaren, hinner jag skriva den här kolumnen (som ursprungligen var tänkt att erbjuda peppande tankar och idéer inför det nya året) – och konstatera att miljörörelsen har en del att jobba på. För även om det finns de som upplever en viss självspäkande tillfredsställelse i att göra uppoffringar för miljöns skull, så är det inte en drivkraft som är hållbar i längden. Åtminstone inte för de flesta av oss, som har barn att skjutsa och tider att passa

Johanna Möllerström: Elbilen blev ett fiasko


SVT:s nya dokumentär ”Transkriget” handlar om transvårdens hantering av barn och unga. Serien är både slarvigt och ohederligt gjord. SVT:s nya dokumentärserie ”Transkriget” är tre korta avsnitt om huruvida transvården för barn i Sverige är för lättvindig med diagnoser och barns hälsa. Det har hunnit komma många reaktioner, och jag kan direkt erkänna att jag sällar mig till kritikerna. Jag har synpunkter på seriens vinkel, experter, statistik, och så vidare. Men rent hantverksmässigt är det också dålig journalistik – och dålig public service. Det är slarvigt, på gränsen till ohederligt, utfört. SVT ska ge utrymme för olika synpunkter och vara en kanal i folkbildandets och åsikts- och yttrandefrihetens tjänst, men det betyder inte att alla ska få tala oemotsagda och lika mycket. Redan i titeln anar jag oråd. Det ska handla om vården, det upprepas, det är transvården och den är farlig för barn, men programmet heter inte ”Transvårdskriget” eller dylikt. Vilket krig är det? Och är det verkligen vården som ”löser upp gränserna mellan könen” (SVT:s programbeskrivning) eller är det hela samhällsutvecklingen som oroar?  Själva diskussionen handlar i sak om att kemiskt, med hormoner, fördröja puberteten hos barn med dysfori, men det är i programmet lite vagt formulerat och det går lätt att tro att vi också pratar om kirurgi – som inte utförs på minderåriga. Sedan: avsändaren. I eftertexterna ser vi en reporter och en redaktör, men ingen hint om vilken avdelning som ligger bakom produktionen eller dess utgångspunkt. Kultur? Medicin? Gräv? Det dyker upp ett ”vi” i berättarrösten, exempelvis när någon avböjt att medverka, men det är allt. En air av objektivt rapporterande. Ett gammalt bra citat om journalistik är att om en person säger att det regnar och en annan säger att det är sol, så är ditt jobb inte att citera dem båda – det är att titta ut genom ett jävla fönster och ta reda på vad som är sant.  Det kan låta som ett orimligt krav när det som i detta fall handlar om människor med känslor och åsikter, men det finns ändock sanningar. Och helst ska journalistik innehålla så mycket av hela sanningen som det bara går. Och det kräver följdfrågor och eget undersökande. Till exempel skulle man som tittare kunna vilja veta vad en läkare menar med ”försiktighet”. Eller vad som skulle ge en studie tillräcklig ”vetenskaplig tyngd”.  Få höra andra orsaker till att både antalet vårdsökande och diagnoser ökar och vad som vore en acceptabel mängd utredning för att påbörja en behandling. Det är omöjligt för tittaren att ta ställning till siffror och faktapåståenden när de presenteras som hela sanningen, utan kontext. Över sex hundra barn i åldrarna 10 - 17 ska ha fått behandling med stopphormoner sedan 2012 – men hur många av dem är 10 år gamla, och hur många är 17? Och hur många är det som faktiskt ångrar sig? Det varnas för biverkningar, men vårdapparaten är väl ett evigt balanserande mellan effekt och biverkningar – är transvården värre än genomsnittet? Egentligen är allt detta samma sak. Den allra enklaste följdfrågan är: och?  ”Det kan bli alldeles för lätt att byta juridiskt kön.” Och? Det är dåligt för att? Helt uppriktigt vill jag som tittare veta, för jag kommer inte på något förutom att det kanske gör SCB:s arbete lite krångligare. ”Det finns inte några bra studier

SVT:s ”Transkriget” om transvård är slarvig och ohederlig


Med starkt kinesiskt kapital i ryggen siktar shoppingappen Temu på att erövra USA och Europa. Bolaget utmanar både Amazon och inhemska aktörer, men i USA har en diskussion om bolagets säkerhet blossat upp.  Ett verktyg som tar bort hundhår, en korsett för bättre hållning och en propp att sätta i munnen för att träna ansiktsmusklerna.  Shoppingappen Temu tapetserar internet med reklam. Den finns hos Google, Youtube och Tiktok. Enbart hos Facebook och Instagram har Temu just nu 530 aktiva annonser riktade mot svenska användare.  – De kör på i alla kanaler. Det rör sig om mycket pengar, säger Peter Mackhé, medieexpert på Sveriges Annonsörer.  Appen, där billiga varor från Kina säljs under parollen ”shoppa som en miljardär”, toppar listorna över de mest nedladdade gratisapparna i Sverige – både för Iphone och Androidanvändare. Mönstret känns igen. Även i USA toppade appen listorna en kort tid efter lanseringen fjol september, och 50 miljoner nedladdningar hade gjorts bara sju månader efter start. Temu är också en storköpare av annonser. Under 2023 beräknas bolaget att lägga 1,4 miljarder dollar på marknadsföring i USA enligt Wired. För två visningar av en 30 sekunders långa reklamfilm under sportevenemanget Super bowl i februari betalade Temu 14 miljoner dollar.   I annonsen var damkläder i fokus, men Temu säljer allt – inredning, hemelektronik, leksaker, skor, kosmetika, biltillbehör, fiskeutrustning och trädgårdsprylar. Och priserna är lika låga som hos  en annan kinesisk shoppingsajt – Wish.  – Detta är ett Wish på steroider, klassisk Kinashopping i en ny skrud, säger Patrik Müller, e-handelsexpert på betalbolaget Nets.  Men både han och andra experter påpekar att Temu som jobbar mer sofistikerat  än Wish för att snärja konsumenten. Med hjälp av smarta algoritmer visas produkter och prisrabatter presenteras – allt för att kunden ska klicka på köp.  Pinduoduo är Temus systerbolag. Det startades 2015 och blev på tre år näst störst i Kina i efter e-handelsplattform Alibaba. Där har Pindoudou ett marknadsvärde på över 116 miljarder dollar, enligt The Times. Precis som Temu har Pinduoduo  fokus på lågprisvaror, och har gjort grundaren  Colin Huang mycket förmögen - för närvarande är han nionde rikast i Kina och på plats 45 på Forbes miljardärslista. Huang har numera lämnat både vd-stolen och ordförandeklubban, men är fortfarande storägare i PDD Holdings - det börsnoterade ägarbolaget till såväl Pinduoduo som Temu. Att växa vidare i Kina är svårt, Pindoudou har redan vuxit sig mycket stora samtidigt som tillväxten i e-handeln stannat av, enligt  Jacob Lovén från podden den Digitala Draken, som gjort ett avsnitt om Temu.   – Temu är en västerländsk version av Pindoudou.  Ett skäl till Temus stora utbud, låga priser och snabba expandering är Pinduoduos många kontakter med tillverkare och en uppbyggd infrastruktur för att sälja olika fabrikers varor, berättar Lovén.  Steget till USA och Europa är därför helt logisk. Det kinesiska snabbmodeföretagets Sheins framgångar i väst kan ha inspirerat Temu att vilja göra en liknande resa, anser fler experter SvD talat med.  Shein har vuxit om både H&M och Zara. Temus sajt liknar också Sheins med klockor som visar tidsbegränsade erbjudanden och klickbara rabattkuponger. Dessutom kan kunden få rabatter genom att spela olika spel och dela med sig av användardata. För Temu räcker det att en kund har en följarskara i sociala medier på 300 personer för att hen  ska kunna agera ”influencer”, vilket liknar Sheins upplägg. Mot gratisvaror och rabatter låter de alltså privatpersoner göra reklam för bolaget

Bråttom för kinesiska shoppingappen Temu att inta Europa


En kraftig explosion skakade flerfamiljshuset i Sundbyberg. Polisens teori är att dådet var riktat mot anhöriga till en 26-åring med koppling till Foxtrot, enligt uppgifter till SvD. ”Jag bara väntade på att det skulle hända”, säger en boende i huset. Natten till fredag, några minuter efter klockan 02.00, inträffade en explosion vid ett flerfamiljshus i Sundbyberg norr om Stockholm. På gatan utanför har boende i området samlats för att prata med bekanta och bevittna förödelsen. Porten är utblåst, fönster till de nedre lägenheterna är krossade och balkonger är skadade. Två bilar som står parkerade utanför byggnaden har förstörts.  Det finns däremot inga rapporter om personskador. – Explosionen har skett utomhus, vid fastigheten. Det rör sig om en kraftig detonation, säger polisens presstalesperson Anna Stålhuvud. Händelsen utreds som grov allmänfarlig ödeläggelse. Under fredagsförmiddagen jobbade polisens tekniker fortfarande på den avspärrade brottsplatsen. Inledningsvis har ingen person gripits.  På adressen är en 26-årig man skriven, som tillverkat bomber åt det kriminella nätverket Foxtrot som leds av den internationellt efterlyste Rawa Majid.   26-åringen dömdes i december till fängelse för inblandning i sprängdådet i ett trapphus i Grimsta, i västra Stockholm, den 2 januari i fjol. På adressen bodde en känd svensk rapartist och sprängningen genomfördes när gängkriget rasade som värst mellan Foxtrot och nätverket Dalen från södra Stockholm.  Mannen är även häktad för medhjälp till ett mord begånget i Solna den 20 januari förra året. Mordoffret, en man i 40-årsåldern utan gängkoppling, var inte den tilltänkta måltavlan. Eftersom 26-åringen, som är dömd för ett antal brott, sitter på anstalt tror polisen att dådet var riktat mot hans anhöriga, enligt uppgifter till SvD. Tillvägagångssättet pekar mot att det finns en koppling till gängmiljön, säger polisens presstalesperson Anna Stålhuvud.  – Men vi kommer inte att bekräfta något i nuläget. Vi utreder såklart samband med pågående nätverkskonflikter. En kvinna i 70-årsåldern, som bor i huset, är inte förvånad över explosionen.  – Jag bara väntade på att det skulle hända. Det har vi sagt hela tiden, säger hon.  Hon vaknade mitt i natten av den kraftiga smällen. Utsidan av hennes köksfönster krossades till följd av tryckvågorna.  – Det var en jäkla smäll, får man säga. Jag kände att det dallrade. Jag kände bara att ”jaha, nu har det hänt”, säger hon.  På andra sidan gatan vaknade en annan kvinna av att tre foton i fönsterkarmen föll ner på golvet.  – Det blev mycket buller och mycket väsen. Min första tanke var att det var en sprängning, för det var så olikt allt annat ljud. Detta var så påtagligt. Konstigt var det, och otäckt, säger hon.  Hon har bott i området i cirka 30 år och upplever att det blivit allt mer otryggt.  – Jag har sett uttalanden att man tycker att det är lugnt här. Ja, på ytan kanske. Men jag har inte den känslan, tyvärr, säger hon.  Även småbarnspappan Love kände av explosionen. Han misstänkte direkt att det handlade om en sprängning: – För något år sedan var det en smäll till, men i Huvudsta, så jag kände igen dundret. Det var det första jag tänkte: Nu har de smällt – igen. Han beskriver det som obehagligt, men känner också att han till viss del har blivit avtrubbad. – Ju närmre det kryper, desto läskigare är det. Samtidigt, och det är faktiskt jobbigt att erkänna det, är man van vid att höra det. Framförallt lider han med de drabbade.  – Det är alltid obehagligt och det är så jävla hemskt att det drabbar vanligt folk


Den krisande TV4-gruppen är till salu. Enligt uppgifter till Affärsvärlden är ägaren Telia i förhandlingar om en försäljning – bland spekulanterna finns Schibsted och Bonnier.  I december 2019 genomförde Bonnier en strategisk försäljning av TV4-gruppen till Telia för nära 10 miljarder kronor. Nu rapporterar tidningen Affärsvärlden att en säljprocess av TV4 pågår. Prislappen ska vara lägre än hälften av den ursprungliga köpesumman, så låg som 3–4 miljarder kronor. Diskussioner med flera potentiella köpare pågår, däribland norska mediekoncernen Schibsted som i Sverige bland annat äger Svenska Dagbladet, Aftonbladet, Omni och Blocket.  Schibsted föreslog ändringar i ägarstrukturen förra året och kan se TV4 som ett komplement till sin innehålls- och nyhetsfokuserade verksamhet, enligt Affärsvärlden.  Samtidigt har Schibsted nyligen gått miste om 380 miljoner kronor i krisande Viaplay, som bolaget investerade i så sent som i september i fjol.  SvD har sökt Schibsted som avböjer att kommentera uppgifterna om ett eventuellt köp av TV4.  Även konkurrenten Bonnier och Egmont nämns vara potentiella köpare, liksom riskkapitalbolag och internationella mediegiganter som Discovery, RTL och Canal+.  Med staten som huvudägare i Telia har TV4-köpet ifrågasatts ideologiskt, och frågan om statlig utförsäljning av Telia har diskuterats.  Patrik Hofbauers tillträde som ny vd i Telia den 1 februari kan öka sannolikheten för en försäljning, särskilt om han vill göra snabba förändringar, enligt Affärsvärlden.

Uppgift: Telia i förhandlingar om att sälja TV4 –


Vladimir Putins avtäckning av nya ryska atomubåtar i Norra ishavet sänder en skarp signal västerut. ”Han vill hålla oss nervösa, utan att behöva prata om kriget i Ukraina”, säger Johan Norberg, Rysslandsexpert på FOI.  Presidentens besök på måndagen i orten Severodvinsk, vid randen av innanhavet Vita havet, beskrevs i ryska medier främst som ett erkännande av tillväxten i denna karga, nordvästra del av Ryssland.  Den statskontrollerade nyhetsbyrån Tass lyfter fram Putins tal om människors livskvalitet, framtidsutsikter och framväxten av både nya städer och äldre samhällen som ska moderniseras i regionen Archangelsk. ”Det symboliserar och förkroppsligar en stor vilja och djärvhet av generationer som genom åren utvecklat den norra delen av vårt land”, sa Putin. Under ytan i regionen döljer sig en betydligt skarpare arsenal. Presidentens besök sammanföll med att två nybyggda atomubåtar avtäcktes. Vladimir Putin hävdade att ytterligare åtta exemplar är under produktion. ”Med sådana farkoster och sådana vapen kommer Ryssland att känna sig säkert”, sa Putin enligt nyhetsbyrån AFP. Atomubåtarna kan var och en utrustas med 16 kärnvapenbestyckade robotar. Klassen benämns Borej.  Under vattenytan kan ubåten röra sig i 25–30 knop, jämfört med ungefär halva farten i ytläge. Ubåtstypen, som är mindre och mer lättmanövrerad och svårupptäckt än sina föregångare Typhoon och Delta, drivs av en OK-650-kärnreaktor. Cirka 100 besättningsmän finns ombord på farkosten som uppskattas kunna dyka ner till ungefär 500 meters djup. Ubåten uppges vara 170 meter lång med en vikt på 14 000 ton och kan bära med sig strategiska kärnvapen. Varje ubåt beräknas kosta motsvarande 770 miljoner dollar – över åtta miljarder kronor.  – Men det betyder inget i sammanhanget. Det är prestige. Putin är också förtjust i marina leksaker. Han missar aldrig marinparaden i Sankt Petersburg varje år och tar varje chans att prisa den ryska marinen, säger militärexperten Jörgen Elfving, tidigare överstelöjtnant.  Rysslands militär har sedan ungefär 15 år genomgått en stor upprustning, inte minst i den norra landsänden. – En arktisk brigad, den 80:e, etablerades i Alakurrti, och flera andra baser. Ubåtarna hålls främst kring Murmansk på Kolahalvön med bara något enstaka exemplar opererande österut mot Kamtjatka. Oron för vad en Natoutvidgning innebär är stor och hoten bedöms vara större i Arktis. Men även Östersjön målas upp som ett Natoinnanhav med Finland och Sverige, säger Jörgen Elfving. Ryssland har enligt samstämmiga rapporter förflyttat landstigningsfartyg, både från den norra regionen och från exklaven Kaliningrad, till Svarta havet för delaktighet i kriget i Ukraina. Bo Rask, tidigare chef för svenska ubåtsvapnet och hedersledamot i Kungliga Örlogsmannasällskapet, talar i termer om ”andraslagsförmåga” när det gäller ubåtarnas förtjänster i krig – när militära stridskrafter från luft och mark gjort sitt. – Utöver kärnvapenbestyckning kan de här ryska ubåtarna föra med sig säkert 150 ballistiska robotar. Förmågan är som hos en jaktubåt. Jag bedömer det som att man kommer att segla ut dem i Stilla havet för att operera, säger Bo Rask. Johan Norberg, Rysslandsexpert på FOI, är också inne på andraslagsförmågan och att atomubåtarna skapar en sorts spänning.  – De är ett sätt att dels hålla oss i väst nervösa, och dels inför ryska folket prata om Ryssland som militär stormakt – utan att behöva prata om det motiga kriget i Ukraina, säger Johan Norberg. Det går inte att avfyra robotar genom ett istäcke, men det frusna vattnet utgör ett ypperligt kamouflage för ubåtarna. – De svävar in under isen och pumpar ut lite vatten så att man kan ligga och trycka på ett lagom djup

Putins nya atomubåtar – kan bära med sig strategiska kärnvapen


Dubbelaktuella Sara Sommerfeld återkommer till Dramaten med sitt hjärteprojekt ”Show bizniz – på jiddisch”. En självbiografisk resa som även rymmer teaterhistoria. Natten mellan den 9 och 10 november 1938 förstördes judiska hem, butiker och gudstjänstplatser och hundratals judar misshandlades och mördades i Tyskland och Sudetenland.  Just på minnesdagen av den så kallade Kristallnatten har Sara Sommerfeld nypremiär på sin ”Show bizniz – på jiddisch”, som fick fin respons vid urpremiären i maj: ”även om den här showen gestaltar en judisk erfarenhet inkluderar den även oss andra”, skrev SvD:s recensent. Showen, på svenska, har inslag på jiddisch som textas till svenska. – Det känns förstås extra fint att få uppmärksamma jiddisch på vår nationalscen samma dag som man världen över håller manifestationer till minne av nazismens offer. Jiddisch, ett av Sveriges nationella minoritetsspråk, föll ju också offer för nazismen. Före Förintelsen hade 13 miljoner människor språket som modersmål i Europa, idag är det runt en miljon, konstaterar Sara Sommerfeld. Det märks att hon brinner för sitt projekt, förverkligat tack vare Kulturrådets återstartsstöd efter pandemin. Nu hoppas hon på turné i vår – även till skolor – och jagar producent och gästspelsscener. Grundidén till showen var att återta jiddisch som språk via roller hon själv gjort på scenen. Ett slags cv i form av Shakespeare, Strindberg, Molière, Norén och musikaler som ”Spelman på taket”.  – Medan jag skrev blev det allt mer självbiografiskt och utlämnande, nästan så jag skämdes inför tanken att stå på scen och berätta det här. Jag insåg hur mycket mitt judiska arv och att vara andra generationens invandrare har påverkat mina livsval. Viljan att passa in, känna sig svensk. Sara Sommerfeld är född i Sverige, barnbarn till förintelseöverlevare och dotter till föräldrar som kom hit från Polen 1968 då kommunistregimens antisemitiska aktioner nådde en kulmen. Alla i hennes familj är läkare, så pressen att skaffa ”ett riktigt jobb” var stor. Skådespelare hörde inte dit. – Mina vänner med rötter i Jugoslavien och Iran känner igen sig i det där. Man ska leva upp till föräldrarnas förväntan, de har ju offrat så mycket. Numera kan hennes mamma skämta om dotterns yrkesval: ”Nu när du står på Dramatens stora scen så är det kanske okej.” En revansch på flera plan... – Jag vill att publiken ska dras in i min berättelse i en tid när invandrare ses som ”belastning”.  Hon vill även få publiken att uppleva att de kan förstå partierna på jiddisch – oavsett textningen till svenska. Språket påminner till stor del om tyska. – Jag kunde inte ett ord själv från början, men pluggade på distans vid Lunds universitet. Det var en fantastisk känsla att det här språket borde vara mitt. Men att översätta sångerna och texterna till föreställningen tog mycket tid. Jag slet tillsammans med min översättare Salomon Schulman.  För Sara Sommerfeld  väntar först en helt annan värld, ”Ett drömspel” på Örebro teater – en av tre uppsättningar av Strindbergs ikoniska pjäs i höst (de andra är på Folkteatern Göteborg och Uppsala stadsteater). Hon ska spela Agnes i Aleksandra Czarnecki Plaudes koreografiska regi. – I vår tolkning är Agnes inte guden Indras dotter som kliver ner på jorden utan en kvinna som hamnat i koma och svävar mellan liv och död. Det är genom hennes medvetande de stora frågorna väcks.

Sara Sommerfeld spelar sin jiddisch-show på Kristallnatten


Forskare bedömer att blott 20 procent av den iranska befolkningen stöder regimen. Fredrik Sixtensson läser en upplysande ny bok om Irans revolutionära historia – och framtid. Dessa dagar är det lätt att glömma – om man någonsin har vetat det – att Irans inställning till väst en gång var, om inte hjärtlig, så åtminstone nyfiken. Och den som mest tänker på Iran i klichéer – det gör väl de flesta av oss? – kan här få sina uppfattningar duktigt omskakade av Mohammad Fazlhashemi, professor i islamisk teologi och filosofi i Uppsala. På artonhundratalet nåddes Iran av nya impulser från Europa. Resenärer skvallrade om att i London fanns varken tyranni i politiken eller sopor på gatorna. Man häpnade. Hemlandet hade läxor att lära, men oenighet rådde om vilka: sekulära intellektuella, överallt en liberal naturkraft, ville ha medborgerlig frihet.  Shaherna struntade i regel i sådan men var desto mer intresserade av hur en modern statsförvaltning kunde effektivisera krigsmakten, så småningom också av hur man kunde trycka tillbaka religionen. Shialedare i sin tur trodde att ett ökat folkligt inflytande skulle kroka arm med islam. Dessa skilda förhoppningar skulle prägla utvecklingen ända in i vår tid och ge upphov till titelns tre revolutioner: i tur och ordning den konstitutionella revolutionen 1906, då ett parlament först infördes, störtandet av shah Mohammad Reza Pahlavi 1979, vilket banade väg för dagens islamiska republik, och slutligen den framtida revolution då det iranska folket en gång ska göra rent hus med nämnda republik – mer om det om en liten stund. Utvecklingen sedan den konstitutionella revolutionen 1906 måste väl i huvudsak kallas tragisk. Parlamentet var dysfunktionellt och krossades efter hand av kungamakten. Under Pahlavidynastin avvecklades medborgarrätten. Oppositionella och religiösa förföljdes, islam skulle sopas under mattan.  ”Vi måste både till det yttre och i våra sedvanor bli som européer”, säger Reza Shah 1935 och ser ett slöjförbud som nyckeln. Det framstår som en cargokult: måla en landningsbana på tomten så kanske det kommer ett flygplan. Sådan aggressiv och ytlig västifiering bidrog till den andra revolutionen som iranierna i dag lever i, med, och emot. Vad gäller den tredje, framtida revolutionen spår Fazlhashemi inte direkt i kaffesump. En forskare uppskattar att regimen i dag inte har stöd av mer än 20 procent av befolkningen. Sekulariseringen är också starkare än man kan tro. Folk struntar i religiösa påbud som inte stadgats i lag. Av landets 75 000 moskéer har 50 000 stängts. Siffran är så osannolik att jag måste googla för att förvissa mig om att det inte är ett tryckfel. Men det är det inte: folk går ogärna frivilligt och lyssnar på vad de uppfattar som statlig propaganda. Hur har det blivit så här? Boken framför tesen att teokratins politiska misslyckanden förstör för religionen. De shiitiska rättslärdas kompetens handlar om att tolka gudomlig lag, inte om att stifta världslig; tron är helt enkelt perfekt på ett sätt som människor inte är. Detta är inte heller nödvändigtvis en sekulär kritik: till stor del kommer den från de rättslärda själva. Att så mycket regimkritik kommer från religiöst håll förvånar. Helt klart är att Iran inte bara består av de två lägren provästerländska demokrater och religiösa antidemokrater: saken är mycket mer komplicerad. Samtidigt får jag inte direkt intryck av att det är så mycket dialog. Kritikerna tycks stå i öknen och ropa, visserligen inte helt ensamma men ändå på ett visst avstånd från varandra. Om intrycket beror på Fazlhashemis framställning eller på att den offentliga diskussionen helt enkelt är bristfällig vet jag inte

Recension: Iran mellan tre revolutioner av Mohammad Fazlhashemi


Järnet, en av Sveriges få verkligt stora och internationellt betydelsefulla exportråvaror, lockade valloner till landet under stormaktstiden. Men immigrationen av vallonsmeder kan räknas i hundratal snarare än i tusental. Vallonerna har återigen blivit föremål för intresse på tidningarnas kultursidor, inte minst i kölvattnet efter en nyutkommen bok av Peter Sjölund. Ingen annan invandrargrupp i Sverige har blivit lika mytomspunnen och populär. Det vimlar av svenskar som felaktigt tror att de härstammar från valloner, eftersom det har varit förenat med hög status att vara vallonättling. Det var likadant i min familj: när jag var liten fick jag veta att vi härstammade från valloner på pappas sida, men när jag väl kontrollerade saken hittade jag inte en enda. Men vilka var vallonerna, och varför flyttade de hit? Det enkla svaret är att de var fransktalande protestanter (reformerta) som bodde i de nordligaste delarna av det franska språkområdet. Att de immigrerade berodde på att Sverige befann sig mitt i en intensiv moderniseringsfas och behövde effektivisera och förbättra järnhanteringen. Järnet var en av Sveriges få verkligt stora och internationellt betydelsefulla exportråvaror, men de svenska och tyska smeder som hade dominerat näringen sedan medeltiden var inte lika teknologiskt skickliga som vallonerna. Alltså ville man få hit så många som möjligt. Egentligen rörde det sig inte om en utan två invandringsvågor av bruksarbetare: först från dagens Frankrike, sedan från dagens fransktalande Belgien (Vallonien). Fransmännen kom från trakten kring Sedan, som under några decennier kring 1600 utgjorde ett självständigt furstendöme. De lockades till Sverige av familjen de Besche i början av 1600-talet och bosatte sig framför allt i Östergötland. Vallonerna från dagens Belgien kom hit senare, inte minst på grund av Louis De Geers verksamhet på 1620-talet, och bosatte sig huvudsakligen i Uppland. Risken för arbetslöshet och fattigdom i det nya landet föreföll mången vallonsmed obefintlig. De rekryterande familjerna satt själva på kapital och kontakter, men de visste att deras bruk inte skulle fungera som avsett om de inte fick yrkeskunnigt folk till arbetsplatserna, och det var här immigranterna kom in i bilden. Vallonsmederna hade exklusiva hantverkskunskaper som svenskarna saknade, i synnerhet vad beträffar färskning av råjärn. Vallonsmidets slutprodukter var renare från fosfor och svavel än övrigt svenskt järn och gav därför stora inkomster på exportmarknaden. Väl att märka var valloninvandringen välorganiserad. Det rörde sig inte om spontan flytt på chanstagarbasis utan om noggrant förberedda byten av arbetsplatser. Vallonsmeder skrev på avtal, vilka stadgade flera års anställning i Sverige och ofta innehöll paragrafer om löften om betald återresa för hela familjen om man ville fara hem när den avtalade vistelsen i norr var till ända – en möjlighet som relativt få utnyttjade. Att många valloner lät sig lockas att emigrera berodde på de dåliga konjunkturerna i hemlandet. Kriget mellan Nederländerna och Spanien, som gled över i trettioåriga kriget (med intensivt franskt krigsdeltagande) gjorde näringen i hemlandet olönsam. I valet mellan att dra sig fram i ett krigshärjat land med usla konjunkturer eller att ta jobb i Sverige, som låg långt från slagfälten och marschrutterna, var det många som frestades att byta land. Dessutom gick det oförskämt bra för Sverige i kriget, och för den svenska krigsmaterielexporten gick det om möjligt ännu bättre. De fransktalande smederna var långt ifrån de enda invandrarna i stormaktstidens svenska imperium. Risken för arbetslöshet och fattigdom i det nya landet föreföll mången vallonsmed obefintlig

Dick Harrison: Bara ett hundratal valloner kom till Sverige


Terrorstämplade Hamas kan vara redo att erkänna staten Israel i utbyte mot fred. Forskaren Jan Hallenberg tror inte att Israels regering litar på den terrorstämplade organisationens erbjudande. Om den högt uppsatte Hamas-ledaren Mousa Abu Marzouk talar för hela organisationen kan ett dramatiskt skifte i policy vara på gång. Hamas har haft som uttalat mål att förgöra staten Israel. Men i en intervju med webbsajten Al-Monitor öppnar han nu för ett erkännande av den judiska staten. Abu Marzouk pekar i intervjun på att den palestinska rörelsen PLO sedan tidigare erkänt Israel. – Israel har rättigheter, men inte på bekostnad av andra, sa han enligt den israeliska tidningen Jerusalem Post på torsdagen. Jan Hallenberg, associerad seniorforskare vid Utrikespolitiska institutet, säger att utspelet, om det är allvarligt menat, tyder på att Hamas är extremt hårt pressat militärt. – Hamas upplever nog att den israeliska militären kommer allt närmare den högsta ledningen. Annars skulle de aldrig någonsin överväga det här, säger han. Jan Hallenberg har dock svårt att se att den nuvarande israeliska regeringen skulle frångå sin strategi att försöka förgöra Hamas, även om den terrorstämplade rörelsen kommer med ett konkret fredserbjudande. – Det finns överhuvudtaget inget förtroende för Hamas i den israeliska regeringen, säger han. Om Israel ska frångå sin linje att Hamas måste förgöras innan det kan bli tal om en fredsuppgörelse krävs nya ledare i Jerusalem, menar Jan Hallenberg. – För den nuvarande regeringen är strategin enbart att krossa Hamas. För att det ska ändras måste det komma andra ledare. Det lär det väl göra förr eller senare. Men som det ser ut mu är det inte säkert att nästa val resulterar i en mer liberal regering som är mera fredsvänlig. Det internationella trycket på Israel att upphöra med stridigheterna ökade under tisdagen när FN:s generalförsamling röstade för en icke bindande resolution som kräver eld upphör i Gaza av humanitära skäl. USA var ett av tio länder som röstade mot resolutionen. Jan Hallenberg tror inte att USA kommer att försöka sätta press på den israeliska regeringen att godta en fredsuppgörelse, även om Hamas erbjuder ett erkännande. – Jag tror att USA kommer att låta Israel avgöra om detta är tillräckligt seriöst eller inte och om det är acceptabelt för Israel. Om Israel förkastar det har jag väldigt svårt att se att USA, i vart fall i ett första läge, skulle gå helt konträrt emot Israel. Joe Biden har ju sagt att USA är strategiskt med Israel och att man anser att Hamas bör krossas. Det som skulle kunna skapa ett nytt läge, menar Hallenberg, är om det visar sig att Hamas menar allvar med sitt erbjudande att erkänna Israel.  – Om det framstår som ett verkligen trovärdigt erbjudande och en fundamental positionsförändring från Hamas sida, då kommer det att bli svårare för USA att hålla den positionen. Det internationella trycket har ökat på USA att försöka få stopp på kriget. Ser du några tecken på att ledarna i Gaza verkligen är på väg att inta en mjukare linje? – Jag har svårt att se det just nu. Hamas är en extremt disciplinerad och ur min synvinkel extrem rörelse. Det är möjligen en liten strimma av hopp om Hamas verkligen är beredda att erkänna Israel, men jag tror det beror på att de är så hårt pressade militärt.

Hamas kan erkänna Israel – Expert: Liten chans att de vill ha fred