Techjätten Apple skrotar planer på att tillverka en egen elbil. Trots år av utveckling och miljarder som pumpats in i ”Project Titan” läggs det nu ned. I stället blir det mer satsningar på AI, rapporterar Bloomberg.  Beskedet om att elbilen skrotas ska ha lämnats på ett internt möte med de runt 2 000 anställda som arbetade med projektet. Enligt Bloomberg föregicks beslutet av frenetiska möten mellan höga chefer och Apples styrelse om hur man skulle gå vidare med projektet som gått under kodnamnet ”Project Titan.” Det här är inte första gången som Apple har skrotat ett projekt. Under 2015 övergav företaget planer på att lansera en egen TV-apparat. Men få projekt har varat så här länge, involverat lika många anställda och kostat så mycket pengar som ”Project Titan” – flera miljarder dollar. Apple såg tidigare framför sig en självkörande bil utan ratt och pedaler – med en limousineliknande interiör och röststyrd navigering. Planen ändrades dock senare, och enligt de senaste interna diskussionerna skulle inte bilen vara helt självkörande, rapporterar Bloomberg. Före pandemin var tanken att Apple skulle kunna lansera en elbil redan det här året, enligt nyhetsbyrån Reuters. Men senare uppgifter inifrån Apple har pekat mot en lansering 2028. Att Apple till slut valt att avsluta projektet beror bland annat på en oro för att investera hundratals miljoner dollar om året i ett projekt som kanske aldrig skulle se dagens ljus, rapporterar Bloomberg. Apples chefer ska också ha oroat sig också för att bilen inte skulle kunna leverera lika höga vinstmarginaler som företagets andra produkter. Elbilsmarknaden kämpar just nu i motvind. Den globala försäljningen av elbilar fortsätter visserligen att växa. Men försäljningstakten för hybrid- och elbilar avtog väsentligt förra året. Och inbromsningen väntas fortsätta i år.  Det finns flera skäl. Stigande räntor har gjort det dyrare att ta billån, samtidigt som elbilar är dyrare än fossildrivna alternativ. I Europa har subventioner skrotats – samtidigt som entusiaster redan har köpt sina elbilar och nya konsumenter väntar på bättre batterier. Det här har fått flera elbilstillverkare att sänka sina priser. Apples elbil skulle ha kostat mycket pengar. Företaget föreställde sig en prislapp på runt 100 000 dollar (drygt en miljon kronor), rapporterar Bloomberg.  Elon Musk, vd på elbilsjätten Tesla, firade nyheten om den skrotade Apple-bilen med att posta en saluterande emoji och en cigarett på sociala medieplattformen X. Beskedet välkomnades också av marknaden. Apples aktie steg på nyheten. Enligt Bloomberg omplaceras nu runt en tredjedel av de anställda som arbetat med bilen, bland annat till företagets avdelning för artificiell intelligens (AI). Apple har hamnat på efterkälken med att utveckla AI. Konkurrenter som  Microsoft, Amazon och Google har kommit längre med att införliva den banbrytande tekniken i sina produkter.  Men enligt Bloomberg planerar Apple i juni att avslöja nya AI-funktioner, till exempel automatiserade verktyg för mjukvaruutveckling och funktioner för att sammanfatta nyhetsartiklar. De första nya funktionerna är planerade för iOS 18, som kommer att släppas runt september tillsammans med nästa modell av Iphone. Iphone utgör fortfarande drygt hälften av Apples intäkter, och företagets försäljning har minskat under fyra av de fem senaste kvartalen.  För att öka försäljningen hoppas Apple bland annat på nyligen lanserade Vision Pro – en sorts högteknologiska glasögon med inbyggda skärmar, högtalare och kameror.  Apple undersöker också andra idéer, som lättare artificial reality–glasögon och Airpods med kameror, rapporterar Bloomberg. Men enligt nyhetsbyrån kommer det att ta flera år innan vi vet om en rad mindre produkter kan ersätta det som skulle ha varit Apples största projekt: en bil. Apple har aldrig officiellt bekräftat att de har jobbat på en elbil


Ryska styrkor ökar anfallstakten och avancerar nu västerut. Ukraina kämpar för att hålla försvarslinjen. Men med svår terräng och vattendrag väntas ryssarna snart nå kulmen i sina erövringar, enligt tankesmedjan ISW. Att Ryssland den 17 februari tog kontroll över staden Avdijivka i östra Ukraina, som ukrainarna hållit sedan 2014, utmålades på tisdagen som en stor seger och framgång i Ryssland som kommer skrivas in i läroböckerna. Men det är i så fall en dyrköpt seger, menar Jörgen Elfving, tidigare överstelöjtnant och Rysslandexpert. Ryssland har ända sedan oktober 2023 försökt inta staden och enligt Ukraina har ryssarna även lidit stora förluster i området, som utgjort ett frontavsnitt sedan dess. – Ukraina har också sedan 2014 gjort omfattande befästningsarbeten i Avdijivka, och det tog lång tid för Ryssland att inta staden, säger Jörgen Elfving. Ryssarna ökar tempot Även om det ryska anfallstempot stannade av lite efter Avdijivka, har styrkorna nu återupptagit ett högt tempo och avancerar vidare västerut. Senaste dygnet har de tagit kontroll över orterna Sieverne och Stepove, som båda ligger väster om Avdijivka. Det har bekräftats av både den ukrainska och ryska militären. Nu väntar flera anfall ännu längre väst och nordväst ut, enligt den amerikanska tankesmedjan ISW:s (Institute for the study of war) senast dygnsrapport om kriget. Det förvånar och går lite emot tidigare bedömningar som gjorts, menar Jörgen Elfving. – Sannolikt i samband med Avdijivkas fall har man nu från rysk sida riktat in sig på anfall i tre riktningar: Kupiansk, Avdiivka och Zaporizjzja oblast (län/region, reds anm), säger han. – Man vill pressa på den ukrainska sidan så att den inte ska kunna ges möjlighet till ett effektivt försvar. Man strävar sannolikt efter att ta för sig så mycket som möjligt så länge det går, säger Jörgen Elfving. Försvarslinjerna avgör Orsaken till de ryska territoriella erövringarna beror i stort på artilleri- och ammunitionsbrist på den ukrainska sidan liksom att de ryska flygstridskrafterna varit mer aktiva lokalt än tidigare. Enligt ISW även på grund av att ryssarna ökat storleken på de anfallande trupperna i området. De ukrainska styrkorna kämpar nu för att hålla sina defensiva positioner. Troligen kommer de försöka kraftsamla och koncentrera sig på att hålla en försvarslinje längre västerut, som byggdes redan i november 2023. – Man har sagt från ukrainskt håll att man ska övergå i aktivt försvar, att inte enbart passivt ta emot anfall utan även gå till motanfall när möjlighet ges. Men allt beror hur välutbyggda de ukrainska försvarslinjerna är och om de kan hålla emot de ryska angreppen mer effektivt, säger Jörgen Elfving. Frågan är också hur starka de ryska styrkorna faktiskt är för att fortsätta anfalla. Mellan de ryska befästningarna och den ukrainska försvarslinjen väntar enligt ISW svår terräng med bland annat vattendrag som talar till Ukrainas fördel. Vattendrag förmodas utgöra hinder ”Vattenförekomsten som går mellan Berdychi-Semenivka-Orlivka, kommer sannolikt att bromsa takten för ryska framsteg i området”, skriver ISW. Området ligger mellan Stepove och Sieverne, västerut. – Det är sannolikt att man från Ukrainas sida planerar att stoppa ryssarna vid den här linjen, säger Jörgen Eflving. Om styrkorna hinner etablera och förbereda sina försvarspositioner här är det enligt ISW sannolikt att det kan bli slutet på den nuvarande ryska anfallsansträngningen.

Ryssland tar kontroll över staden Avdijivka i Ukraina


Dra Alecta upp ur smutsen. Det är Peder Hasslevs uppdrag som ny vd. Pensionsjätten befinner sig i sin värsta kris någonsin. Hur återupprättar man förtroendet efter ett brant fall?  Dra Alecta upp ur smutsen. Det är Peder Hasslevs uppdrag som ny vd. Pensionsjätten befinner sig i sin värsta kris någonsin. Hur återupprättar man förtroendet efter ett brant fall?  Han har klivit in i ett getingbo. Många kunder är oroliga. Andra är förbannade. De pengar som är borta kommer att slå mot deras framtida pensioner. Det var inte konstigt att Peder Hasslev tvekade när rekryteringsfirman hörde av sig. Ville han det här? – Jag blev ändå snabbt intresserad, säger han. Vi sitter på Alectas huvudkontor nära Jarlaplan i Stockholm. Peder Hasslev har radat upp dokument och handskrivna anteckningar framför sig. Några stolar bort sitter en presschef tyst och gör små noteringar. En viss nervositet går att ana. Peder Hasslev har jobbat med kapitalförvaltning i över 30 år. Senast som vd för bolaget Saminvest, innan dess vice vd på AMF. Han har varit med om framgångar och motgångar. Det senare tror han att han kommer ha nytta av som nytillträdd kris-vd. – Det är som en sorgeprocess när sådant här händer i en organisation. Det gör ont, jag vet det, säger Peder Hasslev. – Alecta har i så många år varit framgångsrikt. Nu plötsligt blir man ifrågasatt av allt och alla – och med all rätt faktiskt. Förlorade 20 miljarder i kraschen  Det var i mars 2023 allt började.  Flera amerikanska nischbanker hamnade plötsligt i akut kris. Det visade sig att Alecta hade investerat i tre av dem och förlorade 20 miljarder kronor i samband med att de kollapsade eller togs över av amerikanska myndigheter. Nyheten slog ner som en bomb. Dåvarande vd Magnus Billing fick gå och Finansinspektionen inledde en utredning av Alecta. Peder Hasslevs uppdrag nu – eller ”mission”, som han uttrycker saken – kan formuleras med några enkla ord även om uppgiften knappast är lätt. – Allt handlar om förtroende. Har man inte det har man inget existensberättigande i vår bransch. Vi förvaltar andra människors pengar, det är stort. Våra kunder ska vara hundra procent trygga med att vi sköter det professionellt, smart och effektivt, säger Peder Hasslev. Han flyttar runt några papper på bordet och fortsätter: – Nu har vi hamnat i kris, en förtroendekris. Det måste vi erkänna och det måste vi åtgärda. Det är mitt främsta uppdrag varje dag jag går till jobbet – att återupprätta förtroendet för Alecta. Mycket står på spel. Peder Hasslev gör inget försök att hymla med det. Det handlar om den allvarligaste krisen i bolagets historia. Alecta, bildat 1917, är inte vilket bolag som helst. Det är Sveriges största pensionsbolag med 2,8 miljoner kunder. Det kontrolleras av Svenskt Näringsliv och ett antal fackliga organisationer Bolaget förvaltar totalt 1 200 miljarder kronor. Även i ett internationellt perspektiv är Alecta stora, Europas femte största tjänstepensionsbolag. Totalavkastningen 2023 för Alectas sparprodukt Alecta Optimal blev 8,7 procent, fortfarande snäppet bättre än snittet i pensionsbranschen Granskas av Finansinspektionen  Några månader efter de kraschade amerikanska bankerna var det dags igen. Tidningen Dagens Industri inledde en granskning av Alectas investering i den norska fastighetsjätten Heimstaden Bostad. Det var en gigantisk satsning där Alecta hade gått in med 49 miljarder kronor. Nu kunde Dagens Industri avslöja att fastighetsbolaget var pressat av höga skulder efter en aggressiv förvärvsstrategi och stigande räntor. Risken för att Alecta skulle tvingas skjuta till ytterligare miljarder var stor, enligt tidningen. Dessutom rapporterades om märkliga personkopplingar

Alecta kan gå miste om 30 miljarder, medger vd:n Peder Hasslev


SLUTREPLIK | Utlysningar ska beskriva forskningen – inte vilka teorier som ska användas, skriver Bo Rothstein i sin slutreplik om utlysningen på Linnéuniversitetet. En av de mest framstående forskarna om vetenskapens ställning i världen är Jonathan Cole, tidigare rektor för det ansedda Columbia University i USA. I sin mycket uppmärksammade bok om de amerikanska forskningsuniversiteten understryker han den absoluta vikten av akademisk frihet för deras framgång men tillägger intressant nog att ”några av de mest subtila hoten mot den akademiska friheten kommer inifrån akademin själv”.  I en artikel på denna sida (26/2) visade jag hur detta kan gå till i Sverige genom att referera till en utlysning av en professur vid Linnéuniversitet där man räknade upp vilka teoretiska perspektiv som var gällande på den enhet där arbetet skulle utföras, nämligen ”normkritik, dekolonialism, feminism, queerteori och teorier om posttillväxt”.  Rektorn för sagda universitet, Peter Aronsson, hävdar i sin replik (27/2) att ”detta görs vid alla utlysningar” av professurer. Problemet är att detta helt enkelt inte är sant. Jag har nu gått igenom samtliga de tolv professorstjänster som för tillfället är utlysta vid universiteten i Sverige. Inte i någon av dessa utlysningar specificeras vilka teorier eller teoretiska perspektiv som är gällande på enheten där arbetet skall utföras. Vad som beskrivs är forskningsområdet, det vill säga vilka frågor och problem som forskningen skall inrikta sig på, men man avhåller sig helt från att peka ut vilka teorier som skall användas.  Den bristande förståelsen för vikten av akademisk frihet som Peter Aronsson ger prov på illustrerar ytterligare ett problem vid många av Sveriges lärosäten. Amanda Goodall, som är en mycket uppmärksammad forskare om hur universitet styrs har visat att de ledande lärosätena i världen regelmässigt leds av mycket framstående, ibland världsledande, forskare. Så är vanligen inte fallet i Sverige vilket Linnéuniversitet är ett exempel på. Man kan se på detta problem som om det svenska fotbollslandslaget huvudsakligen skulle bestå av spelare från division tre.  Bo Rothstein, professor emeritus i statsvetenskap

Bo Rothstein: Rektorn förstår inte akademisk frihet


Hon debuterade med en roman om sadomasochismens mörker. I sin nya bok undersöker Tova Gerge den ljusare sidan av bdsm, men Jenny Aschenbrenner tvekar.  En dotter, en mamma, ett förhållningssätt till sex och tvång, innanför och bortanför den heterosexuella könsmaktsordningen.  Tova Gerges andra roman ”Fearplay” leker inte bara med orden och gör rent spel till rädslans spel, den leker också med maktens parametrar, med könens fångenskap och utbrytningsmöjligheter, vilka verktyg som finns för att bända bort gallren i buren och hur förankrade de i sin tur är i den maktstruktur som de är sprungna ur. Det låter teoretiskt när man slänger fram det så där, men ”Fearplay” är också en fängslande och lättflödande relationsroman och utvecklingsberättelse där två kvinnor behöver röra sig långt bort från en man, den enes far, den andres make, för att kunna andas. Det handlar om Iris som är 19 år och flyr hemmet, till sin pappas barndomsstad i Idaho, USA. Men hon flyr med en praktikplats i en blomsteraffär ordnad och en rekorderlig flickvän från nätet redo med en famn och en säng. Kvar hemma finns mamma Ba, framgångsrik jazzmusiker med den kultursnobbiga medelklassens alla fördomar dolda under sin bohemiska yta.  Och så Michael. Den alkoholiserade, numera arbetslöse Michael, med ett depressivt mörkret som äter sig ut ur försvaren och blir aggressivitet. Som när romanen inleds är försvunnen sen en lång tid tillbaka, han snodde med sig sin dotters lavalampa och Bas nyligen döda väninnas klarinett – ett riktigt arsle med andra ord. Den sortens arsle som allas liv roterar runt eftersom de tar solens plats, suger åt sig ljuset och ersätter med sin egen bottenlösa hopplöshet. Tova Gerge skriver sakligt, låter orden stå raka och nakna inför läsaren och bygger därmed en tät laddning mellan raderna. Orden tycks också tryta mellan människorna i hennes roman. Alla år av tystnad runt Michaels missbruk och alltmer impulsiva beteende. Tystnaden mellan Ba och Iris, och allt som inte kan sägas mellan Iris och hennes amerikanska flickvän Toni. Det är delvis ungdomens tystnad, Iris som försöker få sin kropp och sitt ansikte att passa in i varje situation hon ställs inför. Hon döljer det som är svårt i henne, det som kan få plats bara när hon låter sig bindas av en kvinna hon hittar på nätet. En som binder med koncentrerad varsamhet, som inte vill sex, och som kan ge henne ett utlopp i underkastelsen, inte inför en annan människan men inför repen, för den kroppsliga realiteten. Istället för orden finns kropparna. Den konkretion som Tova Gerge skriver fram rör inte minst hur känslor rör sig i kroppar. De far genom organen och skalas av sin sentimentalitet, blir saker, utan att bli mer begripliga för det. I sin debut ”Pojken” utforskade Tova Gerge de mörkare sidorna av bdsm, den som rör upp verklig sadism ur psykets dunkla bottenslam, som vill göra illa på riktigt, eller läka sig med mer smärta. Där fanns ett svart hål av sårad manlighet som behövde hamra fram tydlighet hos sig själv och andra för att göra världen greppbar. Här sker det mellan kvinnor och det är snarare en rart pedagogisk ton i hur hon detaljerat beskriver bindandets praktik. Exakt hur det går till, hur repen löper över Iris kropp, begränsar den, packar samman den till en köttklump eller sträcker ut den som ett mönster. Men också vad det framkallar, själva syftet. Tryggheten i att vara sårbar just så, just där. Jag övertygas inte riktigt lika hårt av denna som av den mörkare och skevare ”Pojken”, det är något i romanfigurerna som inte helt håller samman. Men det finns ett särskilt ljus, en ton som löper genom romanen, en murrigare, dovare i Bas berättelse, ett disigt vitt över Iris tid i USA, som håller spänningen


Den italienske konstnären Maurizio Cattelan har gjort sig ett namn på att iscensätta kontroverser och skandaler. Men SvD:s Joanna Persman ser en bekymrad tänkare bakom det spjuveraktiga anslaget. Han är en seriös skojare, Maurizio Cattelan. Hans humor svider värre än piskrapp. Som en av vår tids mest kända konceptkonstnärer har han retat gallfeber på många: kyrkan, politiker, konstkritiker och press. Allmänheten var inte heller så lättflörtad när Cattelan år 2004 installerade tre dockor som föreställde hängda barn i ett träd mitt i Milano. Gallerister och auktionshus har i sin tur gnuggat händerna och skrattat hela vägen till banken. När Cattelan går i dialog med verk ur Moderna museets samling är det maktuttryck i dess olika former som piskas. För det generösa urvalet står konstnären själv och utställningens curator, museichef Gitte Ørskou. Trots att överintendenten representerar makt blev det ingen repris på installationen ”A perfect day” från 1999, då Cattelan ”korsfäste” sin gallerist med gaffatejp på en vägg. Utställningens största sal har förvandlats till ett torg. Det är ett underbart grepp! Väggarna är täckta från golv till tak av verk från samlingen. Många kända, flera bortglömda och av olika skäl gömda till vardags i magasinen. Det är så härligt visuellt högljutt som det bara kan bli på ett torg. Agora, piazza, square! Händelsernas centrum där makten väljs och störtas. Politik och karneval. Ordning och kaos. Alla folktåg börjar och slutar här. Ingen teaterramp, ingen skiljelinje. Rösterna från målningarna blandas. Mitt på torget tronar paradoxalt nog Cattelans monumentala långfinger ”L.O.V.E.” som säger åt allt och alla att dra åt helsike. I en behövlig kontrast till det kakofoniska torget är stämningarna i de andra rummen intensiva men fokuserade på enskilda verk. Till syvende och sist är utställningen som helhet rebellisk i sak och samtidigt musealt elegant i utförande. Cattelans pojke med Adolf Hitlers huvud knäböjer ensam i ett blodrött kabinett. Han pekas ut av Roy Lichtensteins Uncle Sam som uppmanar att ta värvning. Dagens världspolitiska läge gör iscensättningen plågsamt träffsäker. Djärvt och respektlöst, träffsäkert och förbluffande ömsint.  Kriget dånar också i bakgrunden när Cattelans hästar kör in sina huvuden genom väggen. Den starka installationen ”Kaputt” anknyter till Curzio Malapartes roman med samma titel. Tillsammans med Eija-Liisa Ahtilas magnifika gran, som högljutt andas genom vinden, skapas här en påminnelse om maktmissbruk mot naturen.  Här finns också en koppling till Niki de Saint Phalles ”Skjutbild” med färger som vibrerar av raseri. Naturen eller ett slags högre makt ger tillbaka och hämnas när den realistiskt avbildade påven Johannes Paulus II slås till marken av en meteorit. ”La nona ora” är också en av Cattelans mest kända skulpturer som väckt starka känslor och reaktioner. Kyrkan och maktens korridorer krymper också bokstavligen i Cattelans replik av det Sixtinska kapellet – en skicklig kopia i litet format, där rummet med den världsberömda konsten förvandlas till en lekstuga. Kopiering som den yttersta formen av smicker? Jo, men också en ironisk gest som punkterar alla slags dogmer. Det är så Cattelan arbetar: det stora blir smått, det lilla blir stort. Djärvt och respektlöst, träffsäkert och förbluffande ömsint. Som om mänskligheten liknade Eva Aepplis svartklädda marionettdockor med uttryckslösa ansikten, och som om Cattelan behövde ruska om den. I dokumentären ”Be right back” från 2016 sägs det om Cattelan att han inte har vigt sitt liv åt konst, utan åt att nå framgång i konstvärlden

Recension: Maurizio Cattelan visar en galen värld på Moderna


Självlysande växter börjar säljas i USA, och i Australien har sjukdomståliga bananer godkänts för kommersiell odling. I Sverige är reglerna för GMO hårdare, men en förändring ser nu ut att vara på gång inom EU.  Under våren kommer ”the firefly petunia” – som lyser grönt i mörkret – att börja skeppas ut till dem som förbeställt växten i USA.  I somras blev den genmodifierade blomman godkänd av amerikanska myndigheter. Företaget som ligger bakom eldfluge-petunian heter Light bio och har jobbat med att få fram en självlysande växt sedan 1980-talet.  För att få petunian att lysa har företagets forskare använt gener från en naturligt bioluminicerande svamp, Neonothopanus nambi. I mörkret lyser den naturligt, helt utan specialgödning eller -belysning.  I samma veva godkändes också en lila tomat för försäljning till hemmaodlare i USA. Tomaten har också genmodifierats. För att få till den lila färgen har gener från trädgårdsväxten lejongap, som har höga nivåer av antioxidanten antocyanin, använts.  Varken den självlysande petunian eller den lila tomaten är tillåtna att odla i EU.  För att få odla växterna så måste man få ett godkännande på EU-nivå. Jordbruksverket kan ge tillstånd för odling i Sverige. Men då endast för odling i växthus eller odlingsrum, eller i försök utomhus under kontrollerade former. Varken frön, pollen eller växtdelar får spridas i naturen. EU och Sverige har en av de mest strikta lagstiftningarna i hela världen, enligt Heléne Ström vid miljöregelenheten på Jordbruksverket.  – Det krävs att myndigheter gör en riskbedömning av varje enskild GMO och det har vi inte gjort på de här petuniorna eller tomaterna, säger hon till SvD. En anledning till att en växt inte ska få odlas i en okontrollerad miljö Sverige är att den kan konkurrera ut andra växter eller bli en så kallad invasiv art.  Inom EU är reglerna hårda kring GMO-grödor. För kommersiell odling är endast en genetiskt modifierad majssort godkänd inom unionen. Men sedan förra sommaren bubblar en förändring i synen på GMO i Europa.  EU-kommissionen lade i somras fram ett lagförslag för växter som förädlas med nya tekniker, till exempel så kallade gensaxar.  Förändringen har också mötts av kritik. Klimatrörelsen har höjt ett varningens finger kring GMO-tekniken och dess säkerhet. Greenpeace har beskrivit den nobelprisade CRIPR-tekniken, lite förenklat att klippa och klistra i DNA, som ett ”gigantiskt experiment” som potentiellt kan få ”oåterkalleliga konsekvenser”.  I början av februari röstades förslaget igenom i EU-parlamentet, tillsammans med ett antal förslag på ändringar.  ”Målet är ett hållbarare och mer motståndskraftigt livsmedelssystem”, skrev Europaparlamentet i ett pressmeddelande.  I dag klassas växter som tagits fram med hjälp av gentekniker som tillkommit efter 2001 som GMO. Var för sig måste de därmed riskbedömas innan de godkänns för odling i EU. Det är en dyr och tidskrävande process, enligt Heléne Ström på Jordbruksverket.   Tanken är att växter som ändrats med genteknik, men vars förändringar skulle kunnat skett genom traditionella växtförädlingsmetoder eller uppstått naturligt ska kunna godkännas enklare, förklarar hon. – Om Kommissionens förslag går igenom så skulle vi bara titta på själva genförändringen och se om den hade kunnat uppstå naturligt.  Med en enklare och billigare process är förhoppningen att små och medelstora företag ska gynnas på marknaden, enligt Heléne Ström.  – GMO-regelverket är så pass hårt att processen för godkännande tar åratal och kostar multum, så vi har ju stängt ute mindre företag från den här verksamheten. Just nu förhandlas frågan i ministerrådet

Nya EU-regler kring genmodifiering på gång


Pausandet av klåfingriga regleringar visar vägen framåt för Europasamarbetet. Vårtecken är falska och opålitliga så här års. Men de är likafullt förebud om ljusare tider, och att en ogästvänlig natur snart nog kan sprudla av liv och färg. Politiska vårtecken är om möjligt än mer otillförlitliga. Inga naturlagar garanterar att de med tiden blir mer än just tecken. De är dock minst lika viktiga att ta tillvara, om vi ska få tillvaron att blomstra. Ett sådant politiskt vårtecken kommer från Bryssel. Redan i början av februari fattade EU-parlamentet ett viktigt beslut om att nästa generations genmodifierade livsmedel inte ska regleras lika hårt som de tidigare. Potentialen i denna lovande teknik ska alltså i framtiden tas tillvara snarare än, som tidigare, regleras bort. Frånvaron av nya regelverk och inskränkningar är redan det en lättnad. Och kanske har EU-kommissionen fått en insikt som sträcker sig bortom det enskilda beslutet. Den europabevakande tidskriften Politico rapporterade i förra veckan (19/2) att ordföranden Ursula von der Leyen radikalt ändrat stil när hon nu meddelat sin kandidatur för ytterligare en mandatperiod. Regleringar av alla de slag pausas och skjuts åt sidan – från fördyrande krav på utfasade bekämpningsmedel till irriterande nya restriktioner för nikotin och obligatoriska varningstexter för att konsumtion av alkohol och kött medför smärre cancerrisker. När hörde ni förresten senast något om massövervakningsförslaget chat control? Frånvaron av nya regelverk och inskränkningar är redan det en lättnad, och förhoppningsvis den valda vägen framåt. Misstanken är förstås att pausen bara är tillfällig, och att regleringsraseriet fortsätter när EU-valet i juni väl är avklarat. Men Europa börjar vakna upp till insikten om att regleringar försvårar tillvaron på fler sätt än dess upphovsmän tänker på. Tidigare i år avslöjade Financial Times att EU:s tänkta ekonomiska stimulanser efter pandemin fastnat i ett komplicerat regelverk (23/1). Till och med EU:s utbetalningar fastnar i den egna byråkratin. För inte så länge sedan handlade Europasamarbetet om att undanröja hinder för samarbete mellan människor och företag. Ibland är konsekvenserna allvarligare. Vid ett panelsamtal om Nils Bildts nyligen utgivna bok ”Rysslands vidriga krig” (Ekerlids) i förra veckan tog Joakim Paasikivi vid Försvarshögskolan upp ”bedövande besvärliga regleringar” som ett hinder i EU för att utveckla militär drönarteknik. Det är alltså inte bara i Sverige som ett omfattande regelverk sinkar teknikutveckling och upprustning. Detta är bara några exempel på hur en växande skuld- och regleringsbörda frusit initiativkraft och experimenterande. Till och med en EU-entusiast som Timothy Garton Ash beskriver i boken ”Europa: en personlig historia” (Historiska Media) ett vintrigt 2000-tal då politiska ledare trott för mycket på sitt eget framgångsprojekt och börjat göra för mycket. Men kanske är våren ändå på väg också till den europeiska politiken. EU har med uppslutningen bakom Ukraina och mot den ryska aggressionen hittat både mening och styrka. Kriget i vår närhet påminner oss om de värden som skapas av fred, handel och samarbete. Vardagens normalitet, och det materiella framåtskridande vi förknippar med den, framstår plötsligt som eftersträvansvärd snarare än steril och tråkig. Och möjligheten att slå tillbaka en stor och våldsam diktatur växer med överlägsen ekonomi och teknik


Psykiatrin i Stockholm utredde sexuella övergrepp i fallet Julia. Sen lades ärendet åt sidan. Efter SvD:s granskning kan regionen komma att polisanmäla vårdaren. ”Man bör absolut överväga det”, säger Andreas Carlborg, psykiatrin i södra Stockholm. Vi har berättat om patienten Julia som utsattes för grova övergrepp av vårdaren Joseph. Allting började inne på psykiatriavdelningen i södra Stockholm hösten 2018 när hon var tvångsvårdad. Den interna utredning som vården gjorde långt senare visar att ansvariga i psykiatrin utredde flera sexuella övergrepp. I samma utredning medgav Joseph att han haft en sexuell relation med sin patient. Regionen kan inte visa att man polisanmält fallet. – Enligt det jag känner till och de uppgifterna jag kunnat ta del av, så har det inte gjorts, säger Andreas Carlborg, verksamhetschef för psykiatri södra Stockholm. Är det någonting ni bör göra anser du? – Ja, man bör absolut överväga det, säger Carlborg. Utredde sexuella övergrepp Det finns liknande rättsfall i Sverige. SvD har visat att en annan vårdare dömdes i hovrätten för ett liknande fall. Domstolens resonemang gick ut på att en person som är sjuk eller i beroendeställning till sin personal, inte kan anses delta frivilligt i sexuella handlingar. Den vårdaren dömdes därför för våldtäkt i hovrätten, till tre års fängelse. Övergreppen mot Julia skedde åren 2018–2019, bland annat under tiden hon var patient inom psykiatrin i södra Stockholm. I den internutredning som vården gjorde är det tydligt – man utreder ”sexuella övergrepp” mot patienten. – Nu är inte jag jurist, men om man ska sätta en rubricering på övergreppet, är det väl våldtäkt som ligger närmast, tänker jag. Men det är ju inte upp till mig att göra rubriceringen, säger Carlborg. I ett annat fall i psykiatrin som SvD granskat kunde inte heller Sahlgrenska universitetssjukhuset visa att man gjort en polisanmälan, trots att man tidigare uppgett det för tillsynsmyndigheten Ivo. Det handlade då om en psykolog som utreddes för övergrepp mot tre patienter. Skälen inte tillräckliga Enligt Andreas Carlborg kan det finnas flera orsaker till att regionen inte polisanmält det som hände Julia. – Hypotetiskt kan det finnas olika skäl. Det kan vara så att patienten själv har gjort en polisanmälan och man kanske anser att den redan är gjord. Eller så har man av någon anledning haft en diskussion med patienten som kanske har sagt att man inte vill göra en anmälan. Är de skälen tillräckliga för att inte polisanmäla tycker du? – Utifrån det jag kunnat läsa mig till i det här specifika fallet skulle jag säga att nej, de skälen är inte tillräckliga. Julia och Joseph heter egentligen något annat. Vi har upprepade gånger sökt vårdaren för att han ska få ge sin version av det som hänt, han har inte svarat.

Psykiatrin utredde sexuella övergrepp – la ärendet åt sidan


Sex av tio pappor mår sämre under en separation och många fastnar i konflikter med expartnern. ”I samband med separationer vet vi att våld är en riskfaktor”, säger Jens Karberg på organisationen Män. I slutet av november i fjol rapporterade flera medier om domen mot en man som mördat sin fru. Hon hade velat skiljas. De hade en nioårig dotter tillsammans.  – I samband med separationer vet vi att våld är en riskfaktor, både att det uppstår och förstärks. Om man tittar på mord på kvinnor så skedde många av dem i samband med en separation, säger Jens Karberg. Han är projektledare för organisationen Män-projektet Pappor i separation, som pågått under ett och ett halvt års tid med stöd av Allmänna arvsfonden och nu resulterat i undersökningen ”Pappors upplevelser av att separera”.  1 000 pappor i åldrarna 30–65 år, och som hade separerat inom de senaste tio åren, svarade på enkätfrågor om hur de hade mått under och efter separationen. Projektet följde också upp med intervjuer för att belysa pappors behov av stöd, bland annat för att förebygga våld och destruktiva konflikter som kan påverka barnen. Under 2022 var cirka 58 000 barn med om en separation. I undersökningen svarade sex av tio pappor att deras mående försämrats på grund av separationen, åtta av tio hade konflikter med sin före detta partner efter separationen och en tredjedel upplevde att samarbetet kring föräldraskapet fungerade dåligt det första halvåret.  – Undersökningen visar att en grupp pappor fastnar i konflikterna med sin expartner. Vi ser i våra samtalsgrupper med pappor att stöd med att bygga relationen till sitt barn kan flytta fokus och minska den konflikten, säger Jens Karberg. På vilket sätt mår papporna dåligt? – Många nämner sorg, besvikelse och en känsla av ensamhet. Men också ilska, förtvivlan, oro, skuld och skam. Sedan finns det också de som känner lättnad, lugn och glädje. Många känner flera saker samtidigt. Enkäten visar också att hälften av papporna önskade stöd i samband med sin separation, men bara 20 procent hade fått något erbjudande om stöd i den situationen. 20 procent sökte stöd på eget initiativ.  Av dem som faktisk hade gått vidare för att få stöd och hjälp upplevde 80 procent att de mådde bättre.  Så varför söker inte fler pappor stöd?  – Anledningen till att så få söker hjälp är – enligt svaren vi fick – att man inte vet vart man ska vända sig och att det i en krissituation känns extra tungt och svårt att själv ta det steget. I november, på fars dag, lanserade organisationen Män (Män för jämställdhet) sajten pappor.se som syftar just till att informera om stöd, men också ger möjlighet att komma i kontakt med andra i liknande situation, exempelvis via forumet ”pappa till pappa”. Men Jens Karberg efterfrågar också att samhället tar ett större ansvar, och att alla föräldrar borde få veta att det finns stöd att få i samband med en separation. – Att få informationen samlad, enkel och tillgänglig tror vi ökar möjligheten att man tar det steget. På så sätt kan både föräldrar och barn må bättre i separationen. Jenny Knutsson är legitimerad psykolog och har behandlat många par före, under och efter separationer. Hon blir inte förvånad över att så stor andel pappor i separation mår dåligt, men säger också att studien väcker frågor. – Jag undrar till exempel hur jämställd relationen var före separationen. Min uppfattning är att kvinnan ofta drar ett stort lass med hemmet och barnen, att hon ofta har ansvar för de sociala bitarna och för familjens planering. Så när det blir en separation kan det komma som en chock för mannen, för att mycket av jobbet som faktiskt gjorts inte har synts

Åtta av tio pappor i konflikt med expartnern vid separation


Utkastet har hamnat på Hamas bord. Från USA är tongångarna positiva. Än en gång har israelerna lagt fram ett förslag på vapenvila. Men varför skulle det gå i lås nu – och vad händer när en vapenvila tar slut? CIA-chefen satt vid förhandlingsbordet i Paris tillsammans med cheferna för Israels underrättelsetjänst och säkerhetstjänst. Där fanns även medlare från Egypten och Qatar – som i sin tur för dialog med Hamas. Ett utkast om en 40 dagar lång vapenvila uppges nu ha skickats till den terrorstämplade gruppen som ska nagelfara formuleringarna. – Det är höga företrädare vilket pekar på att det är seriöst. Inget är klart förrän allt är klart, men saker och ting förefaller röra på sig, säger Anders Person, expert på Israel-Palestinakonflikten vid Linnéuniversitetet. Han beskriver det som ”intensiva förhandlingar”, inte bara i Paris utan också i Qatar och Egypten. Det är inte första gången en längre vapenvila mellan Israel och Hamas diskuteras, men enligt bedömare sticker några saker nu ut. Viktiga signaler från USA En sådan är signaler från tungviktaren USA med sina nära band till Israel. President Joe Biden var i början av veckan hoppfull om att en överenskommelse kan nås inom en vecka. Enligt utkastet till vapenvila, som Reuters rapporterat om, ska båda sidorna stoppa sina militära operationer under 40 dagar. Under tiden ska ett 40-tal personer som har tagits som gisslan av Hamas bytas mot cirka 400 palestinska fångar i Israel. Hjälptransporterna in i Gaza ska öka och sjukhus och bagerier ska få repareras.  Joe Biden uppgav i måndags att eldupphöret kan sträcka sig över den muslimska fastemånaden ramadan som inleds den 10 mars. – Min nationella säkerhetsrådgivare säger att de är nära. De är nära. De är inte färdiga än. Min förhoppning är att vi till nästa måndag har ett eldupphör, sa han då. Från andra håll är tongångarna mer försiktiga. Det finns fortfarande ”stora gap som måste överbryggas”, säger en källa i Hamas till Reuters. Från qatariskt håll heter det att inget genombrott ännu nåtts – men att de ”fortsatt är hoppfulla”. Israeliska källor säger till medier i landet att de var oförberedda på Joe Bidens utspel – och inte förstår ”optimismen”. Expert: Vapenvila är möjlig Anders Persson tror samtidigt att det är fullt möjligt att nå en överenskommelse till ramadan. – Man kommer förhandla in i det sista. Jag utesluter i princip att det blir en deal där hela gisslan släpps, utan det kan bli ett lägre antal ur gisslan mot en kortare period av vapenvila. Att den muslimska fastemånaden närmar sig ses som en särskilt viktig punkt för att nå en överenskommelse. Isabell Schierenbeck, professor i statsvetenskap vid Göteborgs universitet, poängterar att ramadan är otroligt viktig för muslimer. Samtidigt utmärks månaden ofta av ökade konfrontationer, inte minst i Jerusalem där den viktiga al-Aqsamoskén ligger. – Om det är någon gång det kan komma till stånd är det inför ramadan. Det ökar påtryckningarna på parterna, säger hon. En annan central punkt är att alla nu är ”väldigt aktiva” i samtalen. Det handlar både om medlare som Qatar, Egypten och USA, och om stridsparterna Israel och Hamas – som tidigare lämnat förhandlingsbordet. – När de satt i Qatar fanns båda parterna, Israel och Hamas, på plats. De var inte i direkta förhandlingar, men båda var representerade där, säger Isabell Schierenbeck. Parallellt med förhandlingarna har den palestinske premiärministern, från partiet Fatah, meddelat sin avgång tillsammans med resten av regeringen. När han lämnade in sin avskedsansökan i måndags sa han att nya politiska metoder krävs på grund av kriget i Gaza

Ramadan har nyckelroll i vapenvila mellan Israel och Hamas


Det ryktas om att Klarna siktar på börsintroduktion i USA.
Betaltjänsten värderas enligt uppgift till 20 miljarder dollar, motsvarande 206 miljarder kronor. Klarna ska enligt uppgifter till Bloomberg  ha inlett diskussioner med investeringsbanker i syfte att få en amerikansk börsintroduktion till stånd. Det ryktas om en värdering på cirka 20 miljarder dollar, motsvarande 206 miljarder kronor, något som Klarna avböjt att kommentera.  En eventuell notering är tänkt att ske under årets tredje kvartal, men det är något som kan komma att ändras.  På Klarna har det på sistone rasat en maktkamp. Den största ägaren – riskkapitalbolaget Sequoia, försökte tidigare i veckan tvinga bort styrelseordföranden Michael Moritz – men de har nu plötsligt ändrat sig. Istället blir det Matt Miller, partner på Sequoia, som lämnar styrelsen, enligt bland andra Financial Times.  Om maktstriden har något med Klarnas börsplaner att göra är inte klarlagt. Samtidigt är börsnoteringen något som vd:n Sebastian Siemiatkowski på senare tid pratat allt mer öppet om.  Klarna värderades till 45,6 miljarder dollar i samband med en investeringsrunda 2021. Året därpå sjönk värderingen till 6,7 miljarder dollar, vilket bland annat berodde på stigande marknadsräntor.


En av KD:s toppkandidater inför EU-valet har öppnat för att riva upp ett omdebatterat motorförbud. Nu säger Ebba Busch nej. Från och med 2035 förbjuds nya förbränningsmotorer inom EU, vilket i praktiken stoppar all nyförsäljning av bensin- och dieselbilar. Klimatåtgärden klubbades i fjol efter stor politisk turbulens, inte minst inom den tyska regeringen. I EU-parlamentets största partigrupp EPP, där svenska Moderaterna och Kristdemokraterna ingår, puttrar fortfarande motståndet.  En del vill i EU-valrörelsen driva linjen om att häva förbudet. Det har framgått av ett läckt utkast till valmanifest från EPP.  Både M och KD röstade för förbudet, men KD:s andranamn inför valet Ella Kardemark, har uttryckt stöd för att revidera eller riva upp det.  – Vi ska inte vara innovationsfientliga. Det finns flera sätt att nå våra mål, även förbränningsmotorn kan vara en del av omställningen, utifrån att den kan drivas med e-bränslen, har hon sagt till SvD. Kardemark har också sagt att ”man måste vara beredd att ompröva beslut” och att hon inte tycker ”att det ska finnas ett förbud mot en viss teknik”.  Beskedet välkomnades av Kristdemokraternas ungdomsförbund, vars ordförande Stefan Sarmes skrev på X att det var mycket bra att partiet vill att EU ska vända i frågan.  ”Att förbjuda förbränningsmotorer i hela EU är korkat”, skrev han.  Men i ett nytt utkast, som tidningen Politico tagit del av, har EPP strukit formuleringen från valmanifestet – som slutligen klubbas i början av mars.  Det är i linje med vad Ebba Busch tycker. Partiledaren säger att Kristdemokraterna inte kommer att driva frågan om att revidera eller riva upp förbudet.  Hon påstår också att Ella Kardemark inte har öppnat för det heller.  – Nej, det har hon inte gjort. Hon har understrukit det som blev slutkontentan om att vi generellt sett vill vara teknikneutrala. Vi är inte ute efter att förbjuda ett specifikt teknikslag, utan utsläppen.  I egenskap av energiminister under Sveriges EU-ordförandeskap var det Ebba Busch som tog de svåra förhandlingarna mellan medlemsländerna i mål.  Även på hemmaplan märktes frågans sprängkraft.  Sverigedemokraterna motsatte sig förbudet och först efter skarpa överläggningar på partiledarnivå, där Jimmie Åkesson till slut gav med sig, kunde regeringen säga ja. – KD:s linje, kandidaternas linje, min linje är glasklar. Vi ska inte riva upp beslutet. Vi ska fortsätta jaga utsläpp – inte specifika tekniker, säger Ebba Busch.  Ella Kardemark, i dag kommunalråd i Halmstad, ställer inte upp på någon intervju utan hänvisar till ett inlägg i sociala medier. ”KD:s linje är fortsatt att vi inte ska ha konventionella förbränningsmotorer som släpper ut koldioxid”, skriver hon.

Ebba Busch (KD): EU:s motorförbud ska inte rivas upp


En tankemässig försöksballong avsedd att avskräcka, mer än en realistisk förhoppning om att stoppa Ryssland på slagfältet. Uttalandet från Frankrikes president Macron att det inte går att utesluta västsoldater på marken i Ukraina tonas ner av svenska experter. Det var under toppmötet i Paris inför ett 20-tal regeringschefer som värden Emmanuel Macron skärpte tonen: – Det finns ingen konsensus i dag om att skicka marktrupp på ett officiellt sätt. Men ingenting ska uteslutas. Vi kommer att göra allt som krävs för att se till att Ryssland inte kan vinna detta krig. Presidenten påpekade hur förhållningssättet till Rysslands invasion förändrats under de två åren: – Många runt bordet där vi sitter sa då att vi kunde bidra med hjälmar och sovsäckar. Nu säger samma personer att vi måste skänka fler långdistansrobotar, flygplan och stridsvagnar. Vi måste vara ödmjuka och inse att vi hela tiden varit sex till åtta månader försenade, sa Macron. – Sveriges första bidrag var 20 miljoner kronor till Röda Korset, påminner överstelöjtnant Joakim Paasikivi.  Han tillägger att Macron nu drar ut linjalen så långt det går när det gäller att framhäva hur starkt väst värderar demokratiska värderingar. – Det ska främst ses som en signal till Ryssland om avskräckning och ett sätt att förhindra fortsatt rysk aggression. Det vore dumt att utesluta någonting, inte minst för att påverka Rysslands planeringsperspektiv, säger Joakim Paasikivi. ”Politiska linjer inte alltid raka” Tysklands förbundskansler Olaf Scholz har sagt att en inblandning är otänkbar. – Den tvehågsne Scholz har donerat avsevärt mer krigsmateriel än Frankrike. Det visar att linjerna inte alltid är raka inom politiken. Natos tidigare generalsekreterare Anders Fogh Rasmussen luftade tidigt under kriget att allierade styrkor skulle ta över västra Ukraina för att säkra påfyllning av ukrainska soldater österut. – Även en flygförbundszon diskuterades, men avfärdades då det skulle innebära bekämpning av ryskt luftvärn på marken i Ryssland. Det är möjligt att tal om fredsbevarande trupp även i dag är ett för stort steg, säger Joakim Paasikivi. Ökar risken för ett tredje världskrig efter Macrons utspel? – Nej, det han sa har inget med Nato att göra. Det är en senare fråga hur man skulle få ihop en koalition som det varit måttlig entusiasm för. Vad blir Rysslands svar på uttalandet? – Medvedev (Dmitrij, tidigare rysk president och vice ordförande i Rysslands säkerhetsråd sedan 2020, reds anm) kommer förmodligen framföra ett nytt kärnvapenhot, säger Joakim Paasikivi. En USA-ledd allians sanktionerad av FN utkämpade Kuwaitkriget 1990-91 sedan Saddam Husseins Irak invaderat landet och lagt beslag på landets omfattande oljekällor. – Men det var en mer avgränsad operation och går inte att jämföra med kriget i Ukraina, konstaterar överstelöjtnant Jörgen Elfving. Han kallar Macrons utspel för hypotetiskt, men nämner ett substantiellt nederlag för Ukraina som en möjlig anledning till en ingripande koalition. Uppdelade ryska militärdistrikt Elfving följer kriget på daglig basis och refererar till ett dekret som Vladimir Putin utfärdade samma dag som Sverige blev Natomedlem. Det följer på försvarsminister Sergej Shoigus uttalande från juletid om att   ”åtgärder om vedergällning krävs” då de båda nordiska länderna blir medlemmar. – Det västra militärdistriktet blir nu uppdelat mellan Leningrad (som det ännu heter militärt) och Moskva. Den norra flottan och Kaliningrad ska tillhöra Leningrads distrikt och trupputbyggnad utlovas, hur det nu ska gå till, säger han. Jan Hallenberg, expert på USA:s utrikes- och säkerhetspolitik, liknar Macrons utspel vid en tankemässig försöksballong, med tillägget att tröskeln är väldigt hög för amerikanskt deltagande

Macron utesluter inte marktrupp i Ukraina – Paasikivi om ryska svaret


Med Sverige i Nato ställs högre krav på robusthet. Svenska vägar och järnvägar håller inte måttet. Framför allt handlar det om östvästliga förbindelser. Här är mångmiljonprojekten som måste till för livsviktig transport vid ett militärt krisläge.  Ponera att Ryssland kraftsamlar och placerar ut marktrupp, stridsfordon och annan logistik längs med Natos nya gräns i öst. Ryska krigsfartyg och ubåtar lämnar hamnen i Murmansk och försvinner från radarn. Plötsligt är relationerna så spända att kapprustningen är ett faktum och en direkt konfrontation verkar ligga nära. Då, liksom i ett rent krigsscenario, är Natos plan att Sverige ska fungera som ett uppmarschområde, där Nato kan basera och transportera logistik och personal innan de ska vidare österut. Det är bara ett problem. Efter många år av eftersatthet och nedrustning i Sverige håller flera viktiga vägar och järnvägar inte måttet för de snabba militära rörelser som blir nödvändiga i händelse av en konflikt.  Alla 31 medlemsländer har nu godkänt Sveriges inträde i försvarsalliansen. Landet väntas kunna stödja Natos operationer och lämna nödvändigt stöd till allierade, när Sverige inom kort blir medlem.  Men för att livsnödvändig försörjning ska kunna transporteras genom väg-, sjö- och lufttransporter, behöver Sverige rusta upp sin infrastruktur. Det har Försvarsberedningen konstaterat i ett antal rapporter. Arbetet med detta pågår redan då det samtidigt är en del av det svenska totalförsvarets upprustning. Framför allt rustar Trafikverket upp ett antal vägar och järnvägar i landet. I Natos artikel 3 ställs sju grundkrav på medlemsländerna för civila åtgärder och förberedelser för att ha nationell motståndskraft och där robust transportsystem är ett av kraven.  För Sverige blir det här extra viktigt eftersom transportvägarna genom just Sverige blir centrala för övriga allierade i försvaret av Natos östra medlemsländer. Exakt vilka områden och transportsträckor som kommer bli viktiga för Nato att kunna använda i Sverige är inte helt klarlagt än. Det avgörs av många faktorer. Det handlar dels om vilken av Natos ledningsstaber som Sverige kommer tillhöra, och därmed inom vilka regionala planer Sverige kommer ingå. Svensk-amerikanskt samarbete Dels beror det också på det fördjupade samarbetet mellan Sverige och USA, Defence Cooperation Agreement (DCA). Det håller fortfarande på att utarbetas och är ett slags ramavtal om förutsättningar för amerikanska styrkors närvaro i Sverige. – Sverige kommer först, tillsammans med Finland, att tillhöra Natos regionala planering som bestäms vid Natohögkvarteret i Brunssum, Nederländerna. Senare kommer bägge länderna tillhöra de regionala planerna som sätts vid Natohögkvarteret i Norfolk, USA, säger Magnus Christiansson, universitetslektor i krigsvetenskap och expert på Natos försvarspolitik och säkerhet i Östersjöområdet, Försvarshögskolan.  – Sedan återstår det också att se om Nato kanske väljer att även lägga kommando eller ledningsstruktur i Sverige och Finland. Det vet vi inte ännu. Vilken infrastruktur som blir viktigast för Sverige att rusta upp kan därför påverkas av den regionala planeringen, menar han. Östvästlig förbindelse livsviktig Trots detta pekas ett antal områden ut – bland annat av Försvarsberedningen – som kan anses vara strategiskt viktiga. Det handlar framför allt om kommunikationslinjer i östvästlig riktning, och framför allt om förbindelserna mellan Sverige och Norge, men även till Finland. Det handlar dels om att kunna transportera materiel, soldater och andra stridskrafter under snabba förhållanden, och dels för att kunna ta emot och transportera vidare livsnödvändig försörjning

De viktiga delarna Sverige måste rusta upp som Natomedlem


Ett snabbt krympande SBB ska stoppa utdelningen. Men det hindrar inte att det först blir ännu ett guldregn över storägaren Ilija Batljan. Nästan en kvarts miljon småsparare kan få pengar från det blödande SBB. Från nästan ingenting kunde SBB åren 2016–2021 bygga upp ett fastighetsbestånd värderat till över 150 miljarder kronor. Det var innan krisen kom.  På tisdagen stod det klart att SBB:s fastighetsvärden nu har krympt till mindre än hälften jämfört med toppen för två år sedan.  Delar ut 2,7 miljarder till aktieägarna  Bland internationella analytiker som följde SBB:s bokslutspresentation på tisdagen, utbröt viss förvirring när det framkom att bolaget trots en helårsförlust 2023 på 23 miljarder kronor, planerar att dela ut nära 2,7 miljarder kronor till ägarna i juni.  Ledningens besked var nämligen att man avråder från att ge nya utdelningar.  Bolagets nye vd Leiv Synnes, i somras rekryterad från Akelius sedan SBB:s grundare Ilija Batljan lämnat företagsledningen, lovade ”full transparens”.  Han lät förstå att det helt enkelt råder oenighet i styrelsen. Den i fjol uppskjutna utdelningen på 2,1 miljarder kronor måste SBB:s ledning nu planera för även om man vill avråda årsstämman från beslut om nya utdelningar.  Drog i nödbromsen – tvingas nu betala  Så sent som den 29 december drog SBB i nödbromsen och ställde in utdelningarna på sina hybridobligationer, en möjlighet som finns vid likviditetskriser men som sällan utnyttjas av normalt fungerande företag. Men nu visar det sig att utdelning på hybridobligationerna inte kan stoppas om utdelningen från i fjol ska ges för vanliga aktier. – Så om vi betalar den uppskjutna utdelningen, måste vi även börja betala på hybridobligationerna igen, sa vd Leiv Synnes.  Därmed kan det bli 2,1 miljarder till stamaktieägarna och ytterligare cirka 552 miljoner till innehavarna av hybridobligationerna.  – Ni känner ju till vår rating (skräpstatus, reds anm). Förstås vill vi ha en bra likvid situation och ett stabilt företag, sa Leiv Synnes inför analytikerna. Ses inte som en säker investering  Ett kreditvärderingsinstitut som Moody’s följer inte längre SBB. Den krympande fastighetsjätten ses inte som säker investering.  Och enligt de analytiker SvD talat med, styr behovet av likviditet det mesta som SBB nu gör. Strategin skulle då vara att ta in pengar utan att det uppstår synliga förluster vid fastighetsförsäljningar.  Till exempel har SBB fått acceptera en rörlig ränta på nästan 9 procent när man i söndags, två dagar före rapporten, kom med beskedet att amerikanska Castlelake lånar ut 5,2 miljarder. Som säkerhet kräver amerikanerna fastigheter värderade till hela 9,4 miljarder, bland annat i ett nybildat, samägt bolag ”SBB Infrastructure”. Att SBB tar dyra lån i krångliga upplägg, indikerar att man inte har kunnat sälja fastigheter till rimliga värden, bedömer två analytiker som SvD talat med. SBB i strid med amerikanska långivare  Backar man tillbaka lite, har SBB skaffat sig likviditet på flera sätt. I augusti gjorde bolaget en strukturaffär med Morgan Stanley som gav 2,3 miljarder kronor genom att bilda dotterbolaget SBB Residential Property och emittera preferenskapital. Och i september kunde SBB få ytterligare 8 miljarder genom att dotterbolaget med utbildningsfastigheter, Educo (numer Nordiqus), fick kanadensiska huvudägare. Men bokslutet för 2023 visar på en tuff höst och vinter. Till exempel åkte SBB i oktober på en kostnad på 280 miljoner för obligationer som man hade garanterat åt det konkurshotade Oscar Properties. Och sedan november pågår en strid med amerikanska obligationsinnehavare som hävdar att deras lån har förfallit till betalning på grund av brutna lånevillkor – något som SBB bestrider

SBB återupptar utdelning – ger Ilija Batljan 200 miljoner


Avrättade rivaler, mördade journalister och advokater, torterade förrädare och vittnen som skyddas dygnet runt. På tisdagen föll domen mot knarkbaronen Ridouan Taghi, enligt åklagarna chef för ett ”välsmort mördarmaskineri”.  BONN Kallhamrad, blodtörstig och maktgirig. ”Han beställde mord som om han beställde kaffe.” Så beskrevs Ridouan Taghi i de nederländska medierna när han greps 2019 i en lyxvilla i Dubai. På tisdagen dömdes han tillsammans med två gängmedlemmar till livstids fängelse i en av Europas största och mest spektakulära rättegångar mot den organiserade brottsligheten.  – Det har varit en process med en becksvart bakgrund, sa rättens ordförande med hänvisning till att mordvågen fortsatt medan rättegången pågick. Till mordoffren under denna tid hör brodern till kronvittnet Nabil Bakkali, hans advokat Derk Wiersum och journalisten Peter R. de Vries, som 2021 sköts ner på öppen gata när han lämnade en tv-studio i Amsterdam. ”En rättegång bokstavligen indränkt i blod”,  skrev kriminalreportern John van den Heuvel efter mordet på Peter R. de Vries. Rättegången hölls i ”bunkern” De tre morden som utfördes efter 2019 är inte en del av den på tisdagen avslutade rättegången utan behandlas i separata mål, precis som flera andra pågående processer med kopplingar till Ridouan Taghis nätverk. Rättegången mot Ridouan Taghi har omgivits av strikta säkerhetsåtgärder. Den hölls i en säkerhetsklassad domstolsbyggnad i Amsterdam, den så kallade bunkern. De sammanlagt 17 åtalade har transporterats med bepansrade fordon som skyddar mot granatattacker och som kan köra med punkterade däck. Bilarna har eskorterats av helikoptrar, enligt bland annat public service BRT. Under de sammanlagt 142 rättegångsdagarna har beväpnade poliser och soldater stängt av gatorna runt domstolsbyggnaden medan drönare har övervakat omgivningen. Journalister har inte tillåtits i rättegångssalen och namnen på domare och tjänstemän har varit sekretessbelagda. Ridouan Taghi, som i dag är 46 år, har en lång karriär av brottslighet bakom sig. Han föddes i Marocko och flyttade som barn till Nederländerna. Han växte upp i närheten av Utrecht, drogs in i ungdomsgänget Bad Boys och greps för första gången 1992 för inbrott och olaga vapeninnehav. Kopplingar till Malmögäng Det var början på en kriminell bana som ledde honom rakt in i den lönsamma kokainsmugglingen via hamnen i Rotterdam och senare i Antwerpen, som är de största europeiska inkörsportarna för kokain från Sydamerika. Ridouan Taghi, även kallad ”dödsängeln”, ska också ha haft kopplingar till Malmönätverket Los Suecos som för några år sedan lämnade ett blodigt spår av mord och sprängningar bakom sig på den spanska solkusten. Krypterade chattar som spanska polisen kunnat läsa pekar på att Taghi gett svenskarna i uppdrag att utföra mord och ett sprängdåd mot en barnfamilj i södra Spanien där det länge rasat ett gängkrig om inflytande på kokainmarknaden. I en artikelserie i Sydsvenska Dagbladet sägs de ha ”gjort mord till en livsstil”.  Tidningen hänvisar till spanska polisen som uppger att svenskarna ska ha arbetat på uppdrag av en man kallad Angel de la muerte – Dödsängeln. Torterades – i månader De 3,6 miljoner krypterade chattarna som polisen i Nederländerna kunde knäcka 2017 efter att ha beslagtagit servrar vid telekombolaget Ennetcom ger enligt åklagarna skrämmande inblickar i en värld fylld av våld och snabba pengar. Där berättas om ägaren till en coffeshop med cannabisförsäljning i Amsterdam som kidnappades och torterades i flera månader. Där beskrivs också en ”liveshow” där hustrun till ett mordoffer tvingades bevittna hur maken dör

Ridouan ”Dödsängeln” Taghi får livstids fängelse


I alla länder utom Norge och Sverige byggs 5G ut samtidigt som antingen 2G eller 3G behålls fram till åtminstone 2029. Det är en sund strategi, skriver Håkan Larsson, Villaägarna, i en slutreplik. Robert Liljeström, näringspolitisk expert på Techsverige och företrädare för Tele2, Telia, Telenor och Tre, skriver i en replik att ”ny teknik ger en bättre och säkrare uppkoppling som lägger grunden för en digitalisering som främjar konkurrenskraftiga företag”. De hänvisar till sin rapport ”Miljarder skäl för 5G” där de hävdar att utbyggnaden kan bidra till en årlig BNP-ökning på 126 miljarder kronor. Villaägarna tvivlar inte på att 5G-utbyggnaden är bra för landets ekonomi och företag, men konstaterar samtidigt att det inte behöver ske på bekostnad av en total nedsläckning av 2G redan 2025 med alla dess negativa konsekvenser. Villaägarna konstaterar även att beräkningar lyser med sin frånvaro i rapporten "Miljarder skäl för 5G". Rapporten bygger på en studie gjord i USA av Eisenach & Kulick (2020). Den studien fokuserar på utbyggnaden av 4G i USA mellan tredje kvartalet 2010 och fjärde kvartalet 2014. Att dra slutsatser från en amerikansk studie som handlar om 4G-utbyggnaden över fyra år, låter sig inte göras. USA är inte jämförbart med Europa, eftersom Europa är mer beroende av 2G och 3G än USA. Dessutom går det inte att dra några tvärsäkra slutsatser utifrån en enda ekonometrisk beräkning, vilket även är något författarna Eisenach och Kulick konstaterar i sin studie. Att nedsläckningen av 2G kommer att innebära stora kostnader för många enskilda personer står dock helt klart. Efter min förra debattartikel skrev en medlem i Villaägarnas riksförbund till mig och påpekade att det inte bara är många larmtjänster, värmepumpar, robotgräsklippare, husdjursspårare och åtelkameror som påverkas. Även ”avloppsanläggningar kan sluta fungera”. För medlemmen skulle det kosta upp mot 35 000 kronor att byta ut anläggningen. Det är mycket pengar för en enskild småhusägare. Och det är bara ett exempel. I stället för en partsinlaga från Techsverige, behövs en grundlig konsekvensanalys göras av Post- och telestyrelsen och oberoende forskare över hur förslaget påverkar viktiga samhällsfunktioner, vårt totalförsvar och enskilda hushåll. Samtidigt vill Villaägarna betona att vi naturligtvis inte är emot utbyggnaden av 5G. Tvärtom! Sverige ligger i framkant i teknikutvecklingen och ska fortsätta att göra det. Många småhusägare och företag kommer förstås att dra stor nytta av snabbare mobiltelefoni. Och naturligtvis ska vi "bygga ett smart, konkurrenskraftigt och hållbart Sverige", som Robert Liljeström skriver i sin replik.  Men det ena behöver inte utesluta det andra. Sverige kan fortsätta att bygga ut 5G i samma takt och samtidigt behålla 2G under en övergångstid. Det centrala är att övergången sker på ett ansvarsfullt sätt. I alla länder utom Norge och Sverige byggs den nya tekniken ut samtidigt som antingen 2G eller 3G behålls fram till åtminstone 2029. Det är en sund strategi. I Sveriges fall bör 2G-nätet åtminstone vara kvar till 2029. Håkan Larsson
samhällspolitisk chef, Villaägarnas riksförbund

Villaägarnas riksförbund: Övergång till 5G måste ske ansvarsfullt


Socialdemokraternas instinktiva vilja att ”ta tillbaka den demokratiska kontrollen” sträcker sig bevisligen långt bortom friskolor och vårdcentraler. Magdalena Anderssons utfall mot debattören Henrik Jönsson var inte ett olycksfall i arbetet. Det blir allt tydligare att påhoppet var upptakten till en bredare S-offensiv mot den utredning av hur partipolitiska lotterier ska regleras, som lämnar sina förslag till regeringen i slutet av veckan. Genom att så tvivel kring borgerligt orienterade aktörer och organisationer vill S förstärka bilden av att regeringen i första hand vill försvåra för det största oppositionspartiet, inte åstadkomma ordning och reda. Den bilden är förvisso inte alldeles orättvis. S må ha riggat lotterilagstiftningen till sin egen fördel, men problemet med partilotterier är inte så stort att det förtjänar att prioriteras av en regering som har tusen viktigare uppgifter att ägna sig åt. Att ha mycket pengar på banken är dessutom inte nödvändigtvis en konkurrensfördel – fråga Centerpartiet. Men S taktiska framstöt blottlägger att partiet är berett att köra långt ut i den demokratiska dikesrenen för att försvara sina privilegier. Att ha mycket pengar på banken är inte nödvändigtvis en konkurrensfördel – fråga Centerpartiet. Partisekreteraren Tobias Baudin har flera gånger – senast i söndagens SVT Agenda – upprepat att han ”inte utesluter” att det behövs lagstiftning kring finansieringen av ”opinionsbildning som försöker påverka politiska beslut i vårt land”. Det vill säga vem som helst som använder sin grundlagsfästa yttrande- och tryckfrihet. För det första är det en mycket socialdemokratisk reflex att känna misstänksamhet inför opinionsbildare som står fria från skattefinansierade partistrukturer och det bidragsindustriella föreningskomplexet. S instinktiva vilja att ”ta tillbaka den demokratiska kontrollen” sträcker sig bevisligen långt bortom friskolor och vårdcentraler. För det andra – hör inte Tobias Baudin den auktoritära återklangen i sina egna formuleringar? Kravet på att intresseorganisationer ska redovisa sina intäkter har varit Putinregimens kanske viktigaste verktyg för att disciplinera, och montera ned, det ryska civilsamhället. Privatpersoner som ägnar sig åt ”politiska aktiviteter” och har intäkter från utlandet – till exempel annonspengar från Youtube – kan hamna i den ryska statens register över ”utländska agenter”. Sverige behöver fler, inte färre, samhällsaktörer som befinner sig bortom offentlig insyn och socialdemokratiskt kontrollbehov. Och som bedriver ett så uppskattat arbete att det kan finansieras med frivilliga donationer i stället för nitlotter sålda på kredit.

Tobias Baudin har ett osunt kontrollbehov


En ny AI-assistent ska förbättra Klarnas vinst med drygt 400 miljoner kronor i år. Draget är en del av betaljättens nära samarbete med Open AI. Men AI-chefen Martin Elwin ser ingen risk att bolaget förlitar sig för mycket på tekniken.  Allt började med ett möte.  För drygt ett år sedan hörde Klarnas vd Sebastian Siemiatkowski av sig till Open AI:s vd Sam Altman. Målet: Klarna skulle bli AI-bolagets bästa försökskanin.  Parterna träffades i USA, åt middag tillsammans och kort därefter var samarbetet ett faktum.  Nu är generativ AI ett huvudfokus för Klarna.  Partnerskapet innebär att betaljätten får använda Open AI:s AI-modeller i sina egna tjänster. Klarna ger i sin tur feedback kring hur verktygen fungerar och vad som kan förbättras. Den som leder AI-arbetet på bolaget är Martin Elwin. Han är något av en doldis, men har en bakgrund från bland annat Oracle och Amazon Web Services. På Klarna har han i flera år jobbat med molninfrastruktur, analys och utvecklarverktyg, men har sedan förra året titeln AI-chef.  ”Har i princip daglig kontakt” I en intervju med SvD under eventet Tech Arena i Stockholm berättar Martin Elwin om hur det är att arbeta ihop med ett av världens ledande AI-bolag. – Det är häftigt att jobba med ett företag som verkligen hänger sig åt och investerar i AI. Jag tycker att vi har ett riktigt bra samarbete med dem, säger han. Hur mycket kontakt har du personligen med Open AI – har du Sam Altman på speed dial? – Jag pratar inte med honom specifikt så ofta, för att säga det så, men jag jobbar med bolaget i princip dagligen. Både med kontoteamet men även de tekniska experterna.  En central del i AI-implementeringen är att få Klarnas anställda att använda verktygen. Enligt bolaget använder runt två tredjedelar av dem AI i sitt dagliga arbete. Målet är att ”så många som möjligt” ska göra det.  Vad händer om en anställd inte är med på tåget? – I de flesta fall handlar det inte om att folk inte vill använda det. Det är mer att det inom olika områden inte är lika tydligt vilken typ av verktyg som kan hjälpa dig i din roll. Så det handlar om att stötta de anställda i att ta reda på hur de kan tillämpa tekniken. Inte hört att anställda är oroliga Han drar en parallell till att använda en dator eller internet – och bedömer att det kommer bli i princip lika naturligt att använda AI-verktyg. Men har du märkt någon rädsla från anställda, att de kanske blir av med sina jobb på grund av den här AI-revolutionen? – Den aspekten har jag inte hört, om jag ska vara ärlig. Å andra sidan har jag hört att många uppskattar att få möjligheten att använda den här tekniken. Mycket av Klarnas AI-arbete har alltså pågått internt på bolaget, för att effektivisera arbetsprocesser. Men på tisdagen presenterar bolaget något som även syns utåt för konsumenter: en AI-assistent i Klarnas app, byggd på Open AI:s teknik. Den kan bland annat hantera kundtjänstfrågor på en rad olika språk, återbetalningar och returer. Enligt bolaget gör assistenten arbete som motsvarar 700 heltidsanställda kundservicemedarbetare. I en kommentar till SvD skriver vd:n Sebastian Siemiatkowski att Klarnas kundservice i dag tillhandahålls med hjälp av fyra till fem globala partners. De har sammantaget över en halv miljon medarbetare och jobbar med företag världen över. Ska öka vinsten med 400 miljoner  När ett av företagen behöver mindre support tilldelas agenterna nya uppgifter på ett annat bolag, uppger Siemiatkowski. ”Med AI-assistenten kommer vår kundservice kunna skötas av färre personer och kräva betydligt mindre resurser”, skriver han och fortsätter: ”Men det kommer finnas ett fortsatt behov av mer erfarna och seniora medarbetare, exempelvis med specialutbildning i komplexa eller känsliga ärenden

Klarna lanserar AI-assistent som gör 700 personers jobb


KULTURDEBATT | Bo Rothstein väcker väsentliga frågor om akademisk frihet. Men det räcker inte att vara en inflytelserik professor när argumentationen inte håller, skriver Linnéuniversitetets rektor Peter Aronsson. Bo Rothstein väcker väsentliga frågor om akademisk frihet i det svenska högskoleväsendet. Dock bygger resonemanget om hotet mot akademisk frihet i just detta fall på en felaktig premiss när det hänvisar till kraven i utlysningen av en konstnärlig professur i design som beslutas vid fakultetsstyrelsen för konst och humaniora. En redlig diskussion måste bygga på korrekt fakta.  En utlysning bör i befattningsprofilen redogöra för hur den akademiska miljön ser ut i dag och så gjordes även här.   Den del av beskrivningen som tilldragit sig mest uppmärksamhet är: ”Vid institutionen för design erbjuder vi utbildningar som ger våra studenter gedigna kunskaper i design och en stabil grund inom hållbarhetsområdet. Undervisningen bedrivs i lärarlag, där olika lärare bidrar med olika praktiska, teoretiska och konstnärliga infallsvinklar. Detta arbete utgörs genom normkritik, dekolonialism, feminism, queerteori och teorier om posttillväxt.” Denna uppräkning och beskrivning har dock felaktigt tillskrivits ställning som arbetsbeskrivning eller normerande krav för sökandens profil och forskningsinriktning. Beskrivningen skapar transparens för sökande vad de söker till för miljö. Det görs vid alla utlysningar inom alla ämnesområden som en varudeklaration. Behörighetskrav och meriteringsgrunder för värdering av sökande hålls emellertid helt öppna i linje med Högskoleförordningens krav. Därmed välkomnas såväl vidareutveckling, komplettering som kritik inom området – att bedömas av sakkunniga och en anställningsnämnd (där andra än den aktuella miljön är i majoritet). Då Rothsteins kritik mot utlysningen inte kan anses gälla ett förhållande som utgör ett hot mot akademisk frihet så ingår det inte i underlaget till svar på UKÄ:s utredning som lärosätet avgett. Det räcker inte att han är en mycket framgångsrik och inflytelserik professor för att ingå i underlaget när argumentationen inte håller.  Däremot tog fakulteten för statsvetenskap med höga förväntningar emot hans erbjudande om att komma som gästföreläsare i höst och bland annat diskutera akademisk frihet.  När han nu drar tillbaka detta löfte med samma felaktiga hänvisning till krav i profilen är det svårt att se hur det bidrar till en fördjupad diskussion om denna viktiga fråga om akademisk frihet vare sig hos oss eller i den allmänna debatten där påståendet fått stor spridning. Jag fortsätter gärna den diskussionen i ett akademiskt sammanhang. Peter Aronsson, rektor vid Linnéuniversitetet

Rektorn: Bo Rothsteins kritik mot Linnéuniversitetet håller inte


När en patient tar sitt liv hamnar psykiatern Christian Rück i kris. Han noterar hur förfärligt tyst och ensamt det blir runt ett självmord. Och drar slutsatsen att nollvisionen om suicid är orimlig. En dag händer det som inte får hända, en patient tar sitt liv mellan två vårdmöten.  Psykiatern Christian Rück, som ägnat en stor del av sitt yrkesliv åt att försöka förutsäga om någon av hans patienter kommer att begå självmord, hamnar i kris men lär sig också något viktigt. Vägarna till självmord är för många för att risken helt ska kunna förutses och katastrofen avvärjas. Han lär sig också att det ofta blir ensamt och tyst runt ett självmord. I den nyutgivna boken ”Ett liv värt att leva – varför självmord blev människans följeslagare” (Albert Bonniers förlag) försöker Christian Rück utifrån enskilda människoöden förstå självmord. Samtidigt kritiserar han den svenska nollvisionen. Han menar att ett orimligt mål både urholkar trovärdigheten och lägger onödig skuld på såväl vård som anhöriga. – Nollvisionen för suicid gör något vi inte kan förhindra ens i teorin till något som inte får ske. Svårt att bedöma självmordsrisk Att minska farliga metoder som att ta bort toxisk stadsgas, giftiga mediciner eller att sätta upp höga broräcken har visserligen visat sig ha stor effekt på självmordsantalet och kan jämföras med mitträcken och alkolås i trafiken. – Men sånt som skulder, vräkning, missbruk och krossade hjärtan – kan man verkligen undvika allt sånt? Även i ett så optimerat samhälle som det bara går är det i dag svårt att föreställa sig att alla alltid skulle känna sig lyckliga, säger Christian Rück. Varje dag görs tusentals bedömningar av suicidrisk inom psykiatrin. Det är en komplicerad uppgift, konstaterar Christian Rück som även är läkare och psykiatriprofessor vid Karolinska institutet. Dels finns det faktorer som ökar den statistiska risken för självmord. Att vara man är en riskfaktor, att vara äldre, missbruka, ha en psykiatrisk diagnos eller somatisk sjukdom, att ha suicid i släkten eller suicidförsök bakom sig är några andra. Dessa är knappast orsakerna som den enskilde uppfattar som orsaker till att vilja dö.  Lätt att missa riskfaktorer Christian Rück menar att riskfaktorerna lätt missas i omfattande patientjournaler.
Eventuella utlösande faktorer till självmord, som separation, en anhörigs död, arbetslöshet eller mobbning är ibland uppenbara. Men ibland inte. – Ibland handlar det mer om vad man förväntar sig av livet. Och ibland har ingen runt omkring uppfattat någonting, kanske knappt den som dör själv kan förklara det som sker, säger Christian Rück. Samtidigt som sjukvården inte alltid kan upptäcka den som kommer att dö i suicid, så gäller också det omvända – en stor majoritet av dem som klassas ha hög risk kommer inte att dö. – Att i allt det där försöka förutsäga suicid någorlunda precist är nästan omöjligt. Det är inte som att du får en propp i ett blodkärl i hjärnan och sedan händer det och det, i något slags logisk följd… Omöjlig nollvision Självmord är en vanligare dödorsak än både krig och mord och under 2022 dog 1 569 personer av konstaterat eller misstänkt suicid i Sverige. 2008 blev Sverige det första landet i världen med en nollvision för suicid, inspirerat av Trafikverkets nollvision för att minska antalet trafikdöda. Målet är alltså att inga självmord ska förekomma. Under den senaste 20-årsperioden har antalet självmord sjunkit marginellt, och Christian Rück menar att noll självmord är ett orealistiskt mål. Omöjligt till och med

Psykiatern Christian Rück: Nollvisionen för suicid orimlig


Ekonomin krymper och statsskulden skjuter i höjden. Den israeliska regeringen uppges nu ta till drastiska åtgärder för att finansiera det allt mer kostsamma kriget i Gaza.  Kriget i Gaza, som hittills krävt över 29 000 liv enligt palestinska myndigheter, märks nu av allt mer även i den israeliska ekonomin.  Under förra årets sista tre månader krympte landets BNP med över 5 procent jämfört med föregående kvartal. Nedgången förklaras bland annat av att många israeler tvingats lämna sina jobb efter landets mobilisering av runt 300 000 reservofficerare.  Enligt Financial Times har även tiotusentals israeler tvingats lämna sina hem i norra och södra delen av Israel, och runt 150 000 palestinier på Västbanken som normalt jobbar i Israel förhindras från att åka in i landet. – Ekonomin hamnar i stiltje när många människor inte kan utföra sina jobb som vanligt, säger Anders Persson, statsvetare vid Linnéuniversitetet och expert på Mellanöstern. Israels statsskuld ökar  Den israeliska militära offensiven, som inleddes efter Hamas terrorattack den 7 oktober, kostar samtidigt stora summor pengar.  Israels statsskuld har redan stigit till över 60 procent av BNP. Det är den högsta nivån på åtta år, och skulden spås fortsätta att stiga. Israel planerar nu att öka sin försvarsbudget med 85 procent jämfört med före kriget. Det skulle betyda att försvarsbudgeten ökar från 13,5 till runt 20 procent av BNP.  För att begränsa skulduppbyggnaden planerar Israel nu att höja momsen och skatter på cigaretter och banker. Det införs ett anställningsstopp inom staten och lönehöjningar i offentlig sektor sjukts upp, rapporterar FT. – Kriget lär bli väldigt kostsamt, inte minst på kort till medellång sikt, konstaterar Anders Persson. Enligt FT har Israel träffat potentiella investerare i London och New York då landet planerar att låna 60 miljarder dollar. Det motsvarar drygt 600 miljarder kronor, eller nästan hälften av storleken på den svenska statsbudgeten.  Siffran ska ses mot bakgrunden att Israels ekonomi är 25 procent mindre än den svenska. Centralbanken: ”Råder stor osäkerhet” Oron kring Israels ekonomi fick nyligen kreditvärderingsinstitutet Moody’s att sänka landets kreditbetyg, och förra månaden sänkte Israels centralbank räntan för första gången sedan pandemin. Beslutet fattades mot bakgrund av lägre inflation som landade på 2,6 procent förra månaden i årstakt. ”Det råder stor osäkerhet kring krigets förväntade svårighetsgrad och varaktighet,” skrev centralbanken i ett pressmeddelande. Så här långt har dock marknaden tagit kriget i Gaza med ro. Sedan Israels invasion av Gaza har landets valuta (shekel) stärkts mot dollarn, och räntan på landets 10-åriga statsobligation fallit. Börsen i Tel Aviv handlas i dag högre än före Hamas attack mot Israel. Yali Rothenberg, chef för avdelningen på finansdepartementet som hanterar Israels finanser, säger till FT att ekonomin kommer att återhämta sig i takt med att många av reservofficerarna avmobiliseras. Enligt honom tjänstgör bara runt en femtedel av soldaterna som ursprungligen kallades inför att hjälpa i kriget. Ännu fler kommer att lämna de närmsta veckorna. Arbetslösheten i Israel är fortfarande låg – 3,4 procent i januari jämfört med 2,8 procent i november förra året. Under helåret 2023 växte ekonomin med 2 procent, och regeringen spår att ekonomin kommer att växa även i år. Experten: Fred kan leda till stora investeringar Anders Persson påpekar att den senaste tidens nedgång i ekonomin har kommit efter en tid av stark ekonomisk tillväxt. Enligt honom kan marknadens optimism bero på en förhoppning om att kriget snart slutar och att Israels ekonomi kan gynnas av en fredsuppgörelse när väl kriget är över

Israels ekonomi krymper – så ska kriget i Gaza finansieras


En blågul tå på mållinjen i Nato-loppet, när Ungern idag röstade ja till att ratificera den svenska ansökan. Men firandet får vänta. ”Det tar vi när Ukraina vunnit sin frihet”, säger statsminister Ulf Kristersson.  Ett välbesatt pressrum tyst som i graven, tills Ulf Kristersson träder in i rummet.  Ingen musik, inget ståhej, inte ett leende. – Det har varit en bra dag för Sverige och svensk säkerhet, säger Ulf Kristersson.  Han förklarar att några steg återstår innan Sverige formellt är Natomedlem, men han vill ännu inte ge besked om när i tiden detta kan ske. Efter en del formalia i Ungern, ska Sverige skicka in sina anslutningsdokument med kurir till den amerikanska huvudstaden. – Sen åker vi till Bryssel för att hissa flaggorna, säger Kristersson. Det har tagit nästan två år från att den svenska ansökan skickades in, tills att Ungern – och dessförinnan Natos 30 andra medlemsländer – godkänt ansökan.  Kan vi andas ut nu, när perioden mellan Natoansökan och Natomedlemskap snart är över?  – Det här är en farlig tid, låt oss inte tro något annat, säger Ulf Kristersson. ”Är beredda på alla möjliga saker” Han fick frågan om vilken reaktion han förväntar sig från Ryssland efter att ett svenskt Natomedlemskap i praktiken nu är klart. – När det gäller Ryssland är det enda vi kan förvänta oss att de inte gillar att Sverige blir Natomedlem, säger Kristersson. – Vad de i övrigt gör, kan vi inte veta. Vi är beredda på alla möjliga saker.  När Sverige våren 2022 bestämde sig för att lämna alliansfriheten och söka medlemskap i Nato så stod dåvarande statsminister Magdalena Andersson (S) och oppositionsledaren Ulf Kristersson (M) tillsammans och berättade om beslutet. I dag nästan två år senare så var det Ulf Kristersson som ensam mötte en samlad presskår efter att Sverige nu fått grönt ljus från alla länder. – Jag tycker att vi har gjort den här resan tillsammans. Vi har gjort det med mycket bred politisk enighet i Sveriges riksdag. Det tycker jag vi är många som kan vara stolta över, säger Kristersson.  Ingen festlig sinnesstämning Det har funnits en oro, kanske främst från Natoskeptiker, att Sverige skulle kunna dras in i andra Natoländers krig – och att svensk utrikespolitik kan bli försiktigare när det till exempel gäller att stå upp för mänskliga rättigheter.  Men enligt statsministern så kommer inte Sveriges förmåga att medla eller delta internationellt att förändras nämnvärt. – Vi ska inte sluta önska en bättre värld, men vi måste ibland inse att världen ser ut som den gör och att Sverige måste anpassa sig till världens realiteter. Ett sätt att göra det är att försvara oss tillsammans med andra, säger han.  Att Moderaterna och Ulf Kristersson under lång tid önskat att Sverige skulle gå med i Nato, är ingen hemlighet.  Det allvarliga säkerhetsläget till trots, hur känner statsministern i denna stund? – Jag tror inte att sinnesstämningen är festlig för närvarande. Jag tar det här på mycket stort allvar, men är förstås glad över att processen, och den process vi haft med Ungern den senaste månaden, nu gått i lås.

Ulf Kristersson firar inte Ungerns Natobesked: En farlig tid


Så är den sista kronjuvelen såld. Med försäljningen av Tele2 finns inget kvar av Jan Stenbecks alla bolag i Kinneviks portfölj. En epok är över, och framtiden för Cristina Stenbecks affärsimperium är osäker.   Sophie Stenbeck, Jan Stenbecks yngsta dotter, har berättat om hur hon som barn såg hur hennes pappa körde iväg från gården på Long Island utanför New York i trädgårdsmästarens skruttiga gamla bil för att köpa ett företag.  Jan Stenbeck var övertygad om att det gick bättre att göra affärer om man sågs som en underdog. Och strategin verkade gå hem. När han kom tillbaka antydde han med ett leende att något stort var på gång.  Jan Stenbeck var unik i det svenska näringslivet. Med charm, uppkäftighet och ett briljant entreprenörskap ärvde han en företagsgrupp som han stöpte om från grunden. Från stål och skog till media och telekom. När han var klar hade han grundat fem börsnoterade bolag – MTG, Millicom, Transcom, Tele2 och Metro International. Det har ingen annan lyckats med.  När Stenbecksfären var på topp, några år före millennieskiftet, hade bolagen ett sammanlagt börsvärde på cirka 200 miljarder kronor. Jan Hugo Stenbeck, som han alltid kallade sig i officiella sammanhang, satt som ordförande i samtliga bolag.  I och med måndagens försäljning av Tele2 finns nu inga stora börsnoterade bolag kvar i Kinnevik. I princip hela portföljen består av onoterade innehav, flertalet utanför Sverige, och börsvärdet är nere på 30 miljarder kronor. Det stormade ofta kring Jan Stenbeck, han var kritiserad och ifrågasatt – inte minst på börsen där bolagen under lång tid hade svårt att leverera avkastning till aktieägarna. En okonventionell finansman Jan Stenbeck gjorde sig känd som finansmannen och provokatören som utmanade folkhemmet. Orädd och med ett bullrigt skratt. På 1980- och 90-talet var han en av Sveriges mest kända personer. Han lanserade reklam-tv med TV3, och kommersiell mobiltelefoni med Comviq, fast inget av det egentligen var tillåtet. I augusti 2002 dog Jan Stenbeck oväntat i Paris i en hjärtinfarkt. Han blev 59 år. It-krisen pågick och Stenbeckssfären var pressad.  Hans äldsta dotter, Cristina Stenbeck meddelade att det var business as usual samtidigt som börskurserna i sfärens bolag föll dramatiskt. Det bästa sättet att hedra hennes far var att jobba vidare i hans anda, menade hon. Cristina Stenbeck var 24 år och tillhörde den tredje generationen Stenbeck. Affärsimperiet fick ny inriktning Det var dags för storstädning i det då spretiga affärsimperiet. Kinnevik och Invik slogs samman och tuffa besparingar genomfördes i bland annat Millicom, MTG och Metro. Men inga bolag såldes i det här läget. Sakta men säkert började Cristina Stenbeck sätta sin prägel på gruppen. Hon tillsatte en ny kvinnlig vd, Mia Brunell Livfors, och 2007 blev hon själv ordförande i Kinnevik. Nytt fokus blev näthandel och digitala affärslösningar. I december 2013 meddelade Kinnevik att man hade sålt Billerud Korsnäs, det gamla anrika skogs- och pappersbolaget som Jan Stenbecks far, Hugo Stenbeck, en gång hade köpt. Korsnäs hade länge en avgörande roll i Jan Stenbecks företagsbygge. Bolagets starka kassaflöden finansierade många av hans investeringar i mobiltelefoni och media. Därmed hade Korsnäs en snarlik uppgift som den som Tele2 har haft på senare år i Kinnevik.   Efter några år fortsatte försäljningarna av de bolag Jan Stenbeck grundat. 2017 sålde Kinnevik gratistidningen Metro, året efter mediekoncernen MTG och 2019 var det mobiloperatören Millicoms tur, i samband med att bolagets aktier delades ut till aktieägarna. En oviss framtid väntar Med måndagens försäljning av Tele2 har den sista kronjuvelen från Jan Stenbecks tid lämnat bolaget

Efter Tele2-försäljningen är Stenbeck och Kinneviks framtid oviss


Sverige blir säkrare som medlem och Nato starkare av att vi kliver in, menar Magdalena Andersson (S).  Men vad händer med försvarsalliansen om Trump blir president i USA? ”Det återstår att se”, säger S-ledaren. Rysslands storskaliga krig i Ukraina är inne på sitt tredje år. Invasionen den 24 februari 2022 blev också startskottet på Sveriges väg in i Nato.  När Ungern nu ratificerat den svenska ansökan är det värt att påminna om, menar Socialdemokraternas partiledare Magdalena Andersson. Det var hon som lämnade in den svenska Nato-ansökan, den som Ulf Kristersson (M) snart tar i mål. – Ryssland frångick den europeiska säkerhetsordningen, började ha synpunkter på andra länders säkerhetspolitiska vägval och invaderade sitt fredliga demokratiska grannland, säger hon. Under månaderna som följde efter invasionen svängde hennes parti om Nato – och det gick snabbt. I maj 2022 skrev dåvarande utrikesminister Ann Linde på ansökan. Nu, ett år och nio månader senare  har alla Natoländer godkänt Sverige som medlem och om inte något mycket oväntat sker återstår bara formaliteter tills Sverige inom dagar är fullvärdig medlem. Den stora skillnaden blir att Sverige kommer omfattas av artikel fem, alltså att andra länder i alliansen ska komma till försvar av ett land som angrips militärt, säger Magdalena Andersson.  En annan viktig förändring är att Sverige kommer att ingå i Natos försvarsplanering. – Det är klart att det är viktigt och det kommer sammantaget göra att försvaret av Sverige, vårt älskade land, och vårt sätt att leva blir starkare.  Men vägen till fullvärdigt medlemskap har varit en lång uppförsbacke. För att Sverige och Finland alls skulle få status som inbjuden krävdes en överenskommelse med Turkiets president Erdogan som Magdalena Andersson var med och förhandlade om i Madrid sommaren 2022.  Sverige lovade bland annat att inte ge stöd till vissa kurdiska organisationer och att ”snabbt och grundligt” hantera ärenden om utlämningar till Turkiet. Det dröjde bara dagar innan Erdogan krävde att Sverige skulle lämna ut 73 personer. Det var början på ett och ett halvt år av utspel och krav från landet.  Och när det turkiska parlamentet till slut röstade i januari 2024 var det ändå inte klart. Ungerska käppar i hjulet Ungern, som inte ställt några formella krav på Sverige och som hela tiden sagt att landet inte skulle bli sist att ratificera, fanns kvar. Den sista pusselbiten blev att statsminister Ulf Kristersson (M) i fredags reste till Budapest där han höll en gemensam presskonferens med premiärminister Viktor Orbán. Där tillkännagavs att Ungern köper Jas-plan av Sverige, innan det ungerska parlamentet på måndagen röstade ja. Orbán sa i fredags att godkännandet i parlamentet dröjt för att det tagit tid att få förtroende för Sverige.  – Man måste vara redo att dö för varandra, sa Orbán.  Hur kommer det att vara att vara med i en allians med Turkiet och Ungern, och med Orbáns ord vara beredda att dö för de länderna, med tanke på hur de agerat under Natoprocessen?  – Det är ingen hemlighet att länder i Nato inte tycker lika i alla politiska frågor. Samtidigt är Nato en av de mest framgångsrika försvarsallianser som någonsin har funnits, eftersom inget Natoland har blivit angripet, säger Magdalena Andersson. Hon lägger till: – Att vi nu blir fullvärdiga medlemmar i och med dagens beslut är någonting som stärker försvaret av Sverige och det som vi står för. Vad säger Sveriges Natoprocess om hur ”open door-policyn”, alltså att alla som uppfyller kriterierna är välkomna i alliansen, fungerar?  – Vi levde upp till alla Natos kriterier. Så att jag tycker naturligtvis att de här länderna kunde ratificerat Sverige tidigare. Men nu blir vi ju fullvärdiga medlemmar och det är bra

Magdalena Andersson efter Natomedlemskapet: Avgörande för Europa


Sveriges neuropsykologers förening: Ökningen av adhd-diagnoser är ett samhällsproblem som inte kan lösas enbart av vården, och lösningen finns knappast i en växande mängd av utredningar, diagnoser och medicinering. Attention deficit hyperactivity disorder, adhd, är ett utvecklingsrelaterat tillstånd som orsakar påtagliga svårigheter att klara av livet på grund av bristande uppmärksamhet, mental ork samt svårigheter i exekutiva funktioner. Personer med adhd har även svårt att reglera aktivitetsnivå och impulser. Diagnos blir aktuellt när svårigheterna leder till en betydande funktionsnedsättning i flera miljöer, till exempel i skola/arbete och i hemmet gällande vardagliga sysslor. Diagnosen adhd ställs efter en utredning som enligt Socialstyrelsens nationella riktlinjer ska genomföras av specialistläkare och psykolog. En viktig del i diagnostiken är att utesluta andra möjliga orsaker till symtomen då dessa även kan förekomma vid andra psykiatriska tillstånd eller vara relaterade till livsstilsfaktorer. Riktlinjerna betonar även vikten av att anpassa både utredning och behandling utifrån patientens behov. Diagnosen adhd har ökat kraftigt i hela Sverige under de senaste åren. Enligt Socialstyrelsens rapport från november 2023, ”Diagnostik och läkemedelsbehandling vid adhd”, uppskattas förekomsten av adhd till cirka 10 procent hos pojkar och cirka 6 procent hos flickor 2022. Prognosen visar fortsatt ökning av adhd-diagnoser hos barn och ungdomar och beräknas landa på 15 procent hos pojkar och 10 procent hos flickor vilket enligt rapporten är högre andel än det som förväntas utifrån epidemiologiska studier om förekomsten bland skolbarn. Dessa barn och ungdomar blir vuxna med fortsatt kontakt inom vården, inte sällan utifrån läkemedelsbehandling. Den markanta ökningen av adhd-diagnoser som sker år för år tror vi beror på flera faktorer, så som överförenklade utredningar, övertro på medicinering i kombination med en generell acceptans av diagnosen adhd i samhället. Efterfrågan av adhd-utredningar och behandling, främst med läkemedel, är en tung belastning för vården och leder till svåra prioriteringar och minskad tillgänglighet för ett stort antal patientgrupper. Ökningen av adhd-diagnoser är ett samhällsproblem som inte kan lösas enbart av vården. Samhället behöver ställa sig frågan om det är rimligt att 10–15 procent av befolkningen har en betydande funktionsnedsättning och behöver utredas och behandlas då de inte kan klara av sitt liv utan medicinering. Vi efterfrågar en nationell utredning som undersöker orsaker till den kraftiga ökningen av adhd. De symtom som leder till diagnosen är vanligt förekommande hos alla människor men frågan är varför tröskeln till funktionsnedsättning har blivit allt lägre. En sådan utredning behöver ha en livstidsövergripande syn i frågan och undersöka möjliga faktorer i förskolan, skolan och i arbetslivet som kan förklara varför allt fler har svårt att klara av de krav som ställs i vårt samhälle. Det är dags att skifta fokus från individen till omgivningen för att hitta förklaringar till varför allt fler människor upplever adhd-liknande symtom. Vi anser att man i betydligt större utsträckning behöver utreda kognitiv ergonomi och med detta menar vi utredning av vilka faktorer som främjar psykisk hälsa och vilka förändringar som behövs i vårt samhälle för att minska behovet av diagnostisering. Vi efterfrågar även nationella riktlinjer för bedömning av funktionsnedsättning. Vi som utreder adhd har ett stort ansvar för att inte bidra till överdiagnostik. En central fråga är begreppet funktionsnedsättning där vi i dagsläget saknar gemensam definition samt metodik att gradera funktionsnedsättning


Georg Riedel är sedan länge inskriven i evigheten – som fantastisk kontrabasist, men framför allt för att han introducerat så många barn till en värld av klanger. Erika Hallhagen minns en ”äkta människa” som tonsatte vår uppväxt.  Vi pratade om honom så sent som i söndags under resan på väg upp till fjällen. I takt med att bilen lämnade köpcentrum och vägsalt bakom sig för snötyngda lador och sparkföre var det som att Spotifys logaritm slog an samma vemodiga och samtidigt euforiska ton. Georg Riedels bas i ”Berg-Kjerstis polska” tassade först fram i djupsnön för att sen, precis när Snasahögarna tonade upp sig i skymningsljuset ta ystra dansteg på skaren.  Kanske hade han redan hunnit lämna oss, eller så var han precis på väg, för på måndagen kom familjens besked att sexbarnspappan, kompositören och musikern Georg avled i söndags kväll efter en tids sjukdom.  Sedan länge har han skrivit in sig själv i evigheten, dels som fantastisk kontrabasist, bland annat just på Jan Johanssons skiva ”Jazz på svenska”, men framför allt har han tonsatt generationer av svenskars uppväxt. Och så var han, som jazznestorn Arne Domnérus en gång kallade honom, en ”äkta människa”. Lågmäld, efterklok och vänlig – det tycks inte gå att finna en epilog som motsäger sig detta faktum. Möjligen bara han själv i den uppsjö av dokumentärer som gjorts under hans 90-åriga levnad.  Då och då låter han antyda hur hans musikskapande, bland annat på nätterna i början av karriären, gick ut över andra. Och han rannsakar också sig själv och de andra manliga medmusikanternas beteende under 50- och 60-talets folkparksturnéer då sångerskorna nästan på nåder fick vara med. Helst ville grabbarna jamma för sig själva. Nalen var hans universitet, även om han också senare studerade vid Kungliga Musikhögskolan. Bilderna på Arne Domnérus orkester visar en välansad yngling i mörka glasögon långt innan han lät lockarna växa ut och hand i hand med Astrid Lindgren blev en förgrundsgestalt inom svensk barnkultur.  Verkslistan byggdes på, år efter år, när Dagens Nyheter intervjuade den då 78-årige musikern 2012 hade han omkring 1 300 kompositioner registrerade hos Stim. I dag är de närmare 2 000. Det var när Jan Johansson omkom i en bilolycka 1968 som Georg Riedel fick ta över som kompositör till den första Pippi Långstrump-filmen, och resten är historia. Han var motvillig till en början, men när han såg med vilket allvar som Astrid Lindgren mötte barn, föll han till föga och gjorde sedan just det till sin ledstjärna i komponerandet. Inför Emil-filmerna sjöng Astrid Lindgren in ett band med alla sånger hon mindes från barndomen, och hon matade honom med sångtexter som han sedan tonsatte – den brevväxlingen får gärna komma ut i bokform snart.  Riedel samarbetade också med andra barnboksgiganter, däribland Lennart Hellsing, Gunilla Bergström och Barbro Lindgren. Lyssna till exempel på hans tonsättningar av Hellsings ”Bananbok” och ”Nu sjunger näktergalen” som han och Barbro Lindgren skapade tillsammans. Hans sista stora projekt blev den fina sångboken och skivan ”Georg Riedels Jiddischland”, som finns att se i konsertversion från Fasching på SVT Play. Georg Riedels föddes strax innan Centraleuropa sattes i brand under andra världskriget. Georg Riedels liv sträckte sig över ett sekel – han föddes strax innan Centraleuropa sattes i brand under andra världskriget och han lämnade oss nästan på dagen två år efter att stöveltrampen åter börjar eka närmare i och med Putins invasion av Ukraina. I en intervju berättar han om hur illa till mods han blev som liten när han såg soldater marschera i Sverige

Erika Hallhagen: Georg Riedel tonsatte vår uppväxt


När Ungern nu släpper in Sverige i Nato får försvarsalliansen snart en ny mönsterelev. Svenskarna kommer sitta längst fram, räcka upp handen och anstränga sig för att göra allt rätt – i en ganska högljudd klass. Kanske ligger den i vårt DNA. Duktigheten. Eller så är det bara en kombination av mellanmjölk, folkhem och en mentalitet där ingen väntas förhäva sig, utan göra sitt bästa och leverera efter förmåga.  För att Sverige kommer att anstränga sig för att bli klassens ljus, när flaggan hissas vid Natohögkvarteret i Bryssel om några dagar, är solklart. Vi gör det redan i FN, vi försöker i EU – även om vissa skulle hävda att svenska regeringars uttalanden om att vi ska vara ”snålast” i unionen, inte direkt är att vara mönsterelev. Men det är en snålhet som inte gäller Nato och försvaret.  Sverige kommer enligt försvarsminister Pål Jonson redan i år att uppfylla Natos mål att lägga 2 procent av BNP på sitt försvar. Något som bara 18 av 32 medlemsländer tros leva upp till 2024. Den som är intresserad kunde dessutom redan i höstas läsa på regeringens hemsida att ”Sverige ska vara en trovärdig, pålitlig och solidarisk medlem i Nato”. En försäkran jag hört i otaliga varianter de senaste två åren när jag pratat med ansvariga militärer och beslutsfattare om Sveriges framtida roll i alliansen.   Svenskarna kommer helt enkelt att leverera. I Östersjön, på Nordkalotten och överallt annars där vi anses ha unika kunskaper och kan bidra.  Men vad är det då för klubb Sverige nu går med i?  Svaret är att det är ett diskussionsglatt gäng. En mellanstatlig organisation, där inget land kan tvinga ett annat till något som det inte vill. Något som blivit alldeles uppenbart under den svenska anslutningsprocessen där inte ens USA kunde förmå Turkiet och Ungern att rösta ja till Sverige, förrän de själva ansåg att de fått tillräckligt mycket i utbyte. Både svenskar som arbetat på Nato-delegationen i Bryssel och Natoanställda från andra länder vittnar dessutom gärna om hur annorlunda kulturen är i Nato, jämfört med den som råder i EU. I EU smids det ränker, skapas oheliga allianser och kohandlas med löften som ”om du röstar för mitt X, så hjälper jag dig med ditt Y”.  I Natos kommittéer och styrande råd är tonläget betydligt råare, enligt de som suttit med. Argument stöts och blöts. Det bråkas högljutt och det kan ta lång tid att komma till beslut, eftersom alla medlemsländer måste vara överens. Nato är dessutom en allians som är mästare på att återuppfinna sig själv.  Organisationen grundades efter andra världskriget som ett sätt att ”hålla Sovjetunionen ute, amerikanerna inne och tyskarna nere”. Allt enligt Natos förste generalsekreterare, britten Lord Ismay. Efter kalla kriget, när Ryssland inte längre var huvudfiende, behövde alliansen hitta nya skäl att existera. Lösningen blev det som på Natospråk heter ”Out of area”. Insatser utanför alliansens eget område, ofta fokuserade på att värna demokrati eller bekämpa terrorism. Idag är den naturliga huvudfienden tillbaka med president Putins Ryssland. Men rädslan för den ryske björnen minskar när det geografiska avståndet ökar, och länder i södra Europa och Turkiet är betydligt mer oroade över situationen runt Medelhavet och över terrorism. Inom Nato lyfter man därför ofta fram vikten av ett ”360 graders-försvar”. Det står inskrivet i alliansens strategiska koncept och syftar till att göra klart att samtliga medlemsländers försvarsfrågor och orosmoln är lika viktiga. Och här kommer nästa tecken på att Sverige siktar på att bli Natoklassens ljus

Therese Larsson Hultin: Sverige blir den präktiga eleven i Nato