Året har innehållit de hittills värsta gängkonflikterna i Sveriges historia. Men när kammaråklagare Lisa dos Santos blickar runt omkring sig ser hon något mer än bara fördömanden och fasa.  Jag tittar tillbaka på ett våldsamt år.  Bomber har detonerat och automatvapen smattrat i vanliga människors hem.  Gärningsmän och brottsoffer har muterat till barn och behandlingshem till rekryteringszoner.  Övervåldet har blivit en krydda, en egen drivkraft.  Året har innehållit de hittills värsta gängkonflikterna i Sveriges historia och vi är alla helt utom oss. Chockade. Skrämda. Eller?  När jag tittar runt omkring mig ser jag hela tiden något mer än bara fördömanden och fasa. Parallellt med våldsvågen och allt vad den inneburit brinner fortfarande en låga för gängen hos omgivningen. Trots allt vi tvingats se. Trots allt vi numera vet. Som om de – gängen – utgör en slags spänningsnorm. Unga tjatar i gängens gruppchattar – vill in Det är knappast något nytt att den gängkriminella livsstilen sedan flera år tillbaka glorifierats i gängens egen musikgenre gangsterrap, som medvetet utgjort en potent krydda i både gängkonflikterna och nyrekryteringen. Den puttrar ogenerat vidare och fortsätter att skörda framgångar. På Sveriges Radios ”Din gata”, ett radioprogram för en yngre publik, kan man lyssna på flera gängkopplade rapartister – ”de senaste snackisarna” – samtidigt som grannkanalerna rapporterar om hur gängkrigen aldrig förr har lockat så många unga människor.  ”Om jag fick några mill för att byta livsstil, jag hade ändå inte bytt”, rappar en av ”Din gatas” återkommande artister efter att ha spaltat upp livet i häkte och laddade skjutvapen. Något säger mig att det stämmer. Vi ser ju hur det hårda livet blandas upp med lyx, status, makt, kickar. Allt i ett våldsbejakande skimmer. Kittlande autentiskt.  Det är inte svårt att föreställa sig att den unga publiken bokstavstolkar och suktar. Jag tänker på månaderna september och oktober. När morden överträffade varandra och våldsvågen peakade.  På public service-radion finns ett soundtrack. När våldsvågen drar in drar polisen i sin tur in hundratals mobiltelefoner från unga misstänkta. Gång på gång framträder där – i de beslagtagna telefonerna – en egen vilja att delta i gängens konflikter. Utan tvång. Unga individer som tjatar i gängens gruppchattar, som vill göra en ”rush” för att till exempel kunna göra något kul till nyår för pengarna, som söker spänning och en egen kriminell status, som döper vapen till festliga namn, skickar Youtubeklipp om hur man gör bomber till kompisar, som svarar ”hahaha”. Allt vid sidan om både en fungerande skola och en vanlig hemmiljö.  Ja, jag pratar också om dina barn. Medelklassbarnen.  Klick, klick, klick i mobilerna – den allra kortaste vägen mellan gängen och barnen. Bilderna i de unga deltagarnas mobiltelefoner ser ut som bilderna vi, som utreder brotten, såg i de gamla krypterade chattarna från Encrochat och Anom. Triumferande poseringar med tunga skjutvapen, sedlar i solfjädrar och maskerade ansikten. Märkeskläder.  Då såg vi gängledare, nu minigangsters. Minigangsters som gör balla Snapchatfilmer på väg till mord; de bolmar, bygger stämning med gangsterrap och viftar med pistoler. Cred till förebilderna. Stoff till kompisslingorna. Av alla filmer, bilder och chattar att döma, som sprids i telefonerna, är det inte bara gängen som utgör publik. Kompisarna som sitter hemma ska också ha sitt. Underhållning som eskalerar

Lisa dos Santos blickar tillbaka på våldsamma året 2023


”Jag är övertygad om att jag en vacker dag kommer att höra en ny låt som är outhärdligt vacker – och först efteråt få veta att den genererats av en AI-modell. Hur kommer det att kännas?” Björn Ulvaeus tror inte det dröjer länge innan AI får sin första hitlåt. Förväntningarna var skyhöga när Benny Andersson den 22 november 1968 försiktigt tog bort skyddsplasten från The Beatles ”The white album”. Vi befann oss i hans lilla lägenhet i den stora, fula byggnaden i slutet av Sveavägen i Stockholm och vi hade precis varit ute och köpt skivan. Han placerade den på skivspelaren och vi lyssnade andäktigt. Vi lyssnade på varje ton, varje ord, varje instrument, varje röst, varje ljud. Vi absorberade allt och när vi hade lyssnat klart började vi om från början igen. Så gjorde också miljoner andra runtom i världen. Jag tror att Beatles inspirerade fler unga människor att börja skriva låtar än något annat band i historien. Det är genom att lyssna om och om igen på de låtar som du älskar och beundrar som du lär dig och om du en dag har lyckan att få en hit med en låt du själv har skrivit, kan du vara säker på att alla låtar du har lyssnat på tidigare i ditt liv har hjälpt dig på vägen. De har legat kvar i ditt undermedvetna i någon form sedan du hörde dem för första gången. Man kan säga att du har ”tränat” på dessa sånger. Om du blir framgångsrik och kan försörja dig som låtskrivare bör du ödmjukt erkänna att du står på andras axlar. Vad de i sin tur fått av dig, förutom beundran och tacksamhet, är royalty från skivorna du köpt. Med detta sagt vill jag naturligtvis inte alls förminska betydelsen av hårt arbete och stor individuell mänsklig talang – jag är tacksam för att ha haft Benny Andersson som låtskrivarpartner. Det är dock aldrig möjligt att exakt spåra var musiken kommer ifrån; vi måste acceptera det som ett mirakulöst mysterium. När jag skrev texten till "Thank you for the music" tror jag att det var för att uttrycka en djup tacksamhet för musikens blotta existens. Vem tackade jag? Det vet jag inte och när man tänker efter så vet egentligen ingen av oss riktigt vad musik är. Och vi behöver inte skämmas om vi har svårt med definitionen. Självaste Aristoteles lär ha sagt ungefär så här: Det är inte lätt att bestämma musikens natur eller varför någon skulle ha kunskap om den. Så vad är musik? Enligt Wikipedia är musik en ”en vetenskapligt eller konstnärligt ordnad mängd av toner av vanligen olika höjd och klang ordnad efter rytmiska, melodiska och, särskilt i västerlandet, harmoniska mönster över viss tid, oftast kombinerad också med tystnad (pauser)”. Och visst, i grund och botten är musik just ett kreativt organiserat arrangemang av ljud. Men dessa ljud har en anmärkningsvärd förmåga att påverka våra känslor. De har kraften att lyfta oss, få oss att känna oss melankoliska, nostalgiska, eller till och med tända en känsla av motivation. De tränger in i vårt undermedvetna, går förbi hjärnan och talar direkt till våra hjärtan. Hittills har låtar som vi älskar kommit från människor som har grävt djupt in i sina psyken, erfarenheter, sorger, triumfer, rädslor, förluster och strävanden. Men nu har det kommit en ny sorts låtskrivare till stan, ivrig att lära sig genom ”deep learning”. Med ett neuralt nätverk som löst liknar människans men utan att ha kommit dit ännu. Faktiskt finns det redan några AI-modeller som kan generera musik med hjälp av en prompt bestående av en eller flera meningar av instruktioner.  Jag introducerades nyligen för Google Deep Minds ”Music AI Incubator” och det var omtumlande

Abba-Björn Ulvaeus: Genombrottet nära för AI-musik


Tomma glögg- och champagneflaskor, kartonger och julklappspapper i drivor. Precis när trycket är som störst på återvinningsstationerna är det dags för en stor omställning i Sopsverige.  Kommunerna tar över ansvaret för insamlingen av förpackningar från producenterna den 1 januari 2024. Det är första steget mot att det inom tre år ska finnas källsortering vid alla bostäder. – Vi hade ju önskat att övergången skulle skett 1 juli i stället, men det är bara att gilla läget, säger Anna-Carin Gripwall, kommunikationschef vid Avfall Sverige, kommunernas branschorganisation inom avfall. Syftet med de nya reglerna är att det ska bli enklare för hushållen att sortera förpackningar och att producenterna ska kunna återvinna mer avfall. Minskat behov av nya råvaror och därmed minskade koldioxidutsläpp är målet. Kommunerna har haft ett och ett halvt år på sig att teckna nya avtal med entreprenörer, ta över återvinningskärl, få ordning på logistiken och bygga upp hur man ska informera, bland annat kring hur medborgare felanmäler. – Kommunerna är väl föreberedda, men det har varit en kort omställningsperiod, säger Anna-Carin Gripwall. Förpackningar från hushåll samlas till största delen in via obemannade återvinningsstationer. Även kommunernas återvinningscentraler kan ha insamling av förpackningar. Kommunerna tar alltså över insamlingsansvaret 2024, men producenterna ska fortsatt hämta avfallet vid omlastningsstationer och ansvara för återvinningen. 2022 var det 75 kommuner som infört sortering i fyrfackskärl för villahushåll och 60 procent av kommunerna som hade fastighetsnära sortering i flerbostadshus.  Om tre år ska alla hushåll ha tillgång till insamling i anslutning till den egna bostaden. I de kommuner där man redan infört sådan insamling sorteras mer förpackningar, vilket ger renare avfall och ökad återvinning. Johanna Göransson, enhetschef för insamling vid Stockholm vatten och avfall, är optimistisk inför skiftet vid nyår. Med 50 extra behållare och extra städinsatser på stadens återvinningsstationer hoppas man kunna möta anstormningen efter helgerna. – Vår förhoppning är att det inte ska märkas alls. Vi har tecknat avtal med samma entreprenörer som samlar in avfallet idag och känner oss väldigt säkra på att det kommer att löpa på bra. Däremot kommer det att märkas lite på fakturan från Stockholm vatten och avfall. För villaägare blir det en ökning med cirka 31 kr i månaden och i flerbostadshus motsvarar höjningen 33 kr i månaden för en genomsnittlig lägenhet nästa år, men det är bara 6–7 kronor som beror på de ändrade reglerna. – Vi har hämtning med tätare intervall när det gäller flerbostadshus än många andra kommuner och får inte ersättning för det, säger Johanna Göransson. Stockholm har, på grund av stor konkurrens om marken, ett förhållandevis lågt antal återvinningsstationer med hög tömningsfrekvens vilket inte ersätts fullt ut enligt modellen. Även den fastighetsnära insamlingen ger en för låg ersättning i förhållande till kostnaden, vilket medför att fastighetsägare även fortsättningsvis kommer att behöva bekosta en del av insamlingen.  Det är Naturvårdsverket som beräknar ersättningen från producenterna till kommunerna. – Det här är ett nytt system och det är svårt att ta fram en modell för ersättning som ska ta hänsyn till precis alla typer av omständigheter i 290 kommuner som samtidigt ska vara förutsägbar för aktörerna, säger Nina Avdagic Lam, handläggare vid Naturvårdsverket. Hon tillägger att modellen för ersättning ska utvärderas och anpassas framöver.

Återvinning: Nya regler för soporna 2024: ”Bara att gilla läget”


Det ett stort privilegium och förtroende att få bedriva forskning med offentliga medel. Men Sverige bör göra mer selektiva rekryteringar och satsa på rätt personer som forskare, skriver Mats Alvesson och Henrik Sternberg.  Stora delar av den svenska akademin hyllar medelmåttighet, senast illustrerad av Leif Lewins debattartikel ”Låt medelmåttan bli riktkarl på universiteten” (DN Debatt 2/12). Sverige investerar 3,5 procent av BNP på forskning och få länder spenderar mer på forskning. Medan svensk industri är innovativ, halkar vi efter i världsrankningar som granskar universitetens vetenskapliga produktivitet och innovation. Medan Lewin föreslår att alla disputerade forskare vid högskolor ska få resurser att bedriva forskning, föreslår Ingrid Petersson med flera (regeringens utredare) att medel skall sökas i konkurrens (DN Debatt 10/10).  Detta är kategoriskt för debatten – forskare menar att akademisk frihet behöver öka, medan politiker vill se resultat för miljarderna som satsas på forskning. Men mycket lite, och allt mindre, av all forskning gör någon skillnad. I massforskningens tidevarv blir det typiskt måttliga kunskapsbidrag av specialiserade forskare, präglade av försiktighets- och karriärtänkande samt tuktade av krav på etikprövning. De flesta skriver för en liten grupp likasinnade. Vi menar att de alternativ som Lewin respektive Peterson med flera föreslår är slöseri med offentliga medel. Varför är det fel att satsa på bredd? Studie efter studie visar på att mobilitet är viktigt för forskares kreativitet och produktivitet. Raka motsatsen till mobilitet är intern rekrytering, så kallad ”akademisk inavel”, vilken kraftigt hämmar forskningsproduktiviteten. Ofta blir mindre produktiva forskare internrekryterade (och internbefordrade till professorer). Enligt Vetenskapsrådet hade en majoritet av professorerna vid de tio största lärosätena i Sverige en doktorsexamen från samma lärosäte och ”framhåller inaveln i det svenska högskolesystemet som djupt oroande [och] identifierar den låga mobiliteten i miljöerna som en svaghet”. Mindre duktiga och ambitiösa forskare publicerar sällan sin forskning i renommerade tidskrifter och betalar ofta ”rovtidskrifter” (tidskrifter som saknar kvalitetskrav och har som affärsmodell att ta betalt (vanligtvis cirka 30 000 kronor) av författarna för att publicera deras verk). Forskare vid svenska institut har bara vid förlaget MDPI publicerat 16 739 artiklar (8/12 2023, mdpi.com) och Sveriges skattebetalare fortsätter att finansiera detta slöseri. (Grannländer har i princip stoppat detta.) Problemet är dock mycket större än bortslösade resurser, eftersom det gör att undermåliga artiklar saluförs som bra forskning. Att ge alla disputerade stort forskningsutrymme i tjänsten är mycket kostsamt och innebär låg produktivitet. En expanderad högskola med många akademiskt svaga ämnen medför en hög andel måttligt kvalificerade lektorer och professorer. Visst forskningsstöd till utbildning kan vara motiverat, men forskningsanknytning av utbildning behöver inte betyda att alla lärarna själva skriver forskningsrapporter (som i regel tillför undervisningen föga).  Det som Peterson med flera föreslår, nämligen att mer finansiering koncentreras till forskningsråd har ett antal problem. Ett sådant är tiden – flertalet forskare lägger mycket tid på att söka pengar, ibland lika mycket som de ägnar åt forskning! Många blir beroende av externa medel för att dra in till sin egen lön. Dessutom är många forskningsråd politiskt styrda och det är mycket fokus på planer – och bra forskning är sällan planstyrd. Innovationer kan inte förutses. Inom flera områden innebär forskning inom ramarna för projektfinansiering att det är nästan samma projekt som görs om och om igen – nytänkande försvårar den säkra projektplanen

Vågar vi säga nej till medelmåttighet? skriver Alvesson och Sternberg


Trots utvisningsstoppet till Gaza beslutade handläggare vid Migrationsverket att utvisa en 24-årig man till krigszonen. Beslutet verkar nu kunna rivas upp. ”Det ser ut som vi har fattat ett felaktigt beslut”, säger biträdande rättschefen Anna Lindblad.  Den 10 oktober beslutade Migrationsverket om ett så kallat verkställighetsstopp för Gaza, vilket innebär att samtliga utvisningar dit tillfälligt stoppas. ”Den senaste händelseutvecklingen i Gaza är mycket oroväckande och medför en stor osäkerhet och instabilitet. Migrationsverket konstaterar att Israel har genomfört omfattande flygbombningar med ett betydande antal civila offer som följd och att hela området uppges vara under hermetisk blockad”, motiverade Migrationsverket sitt beslut. Trots detta fattade handläggare på Migrationsverket i Göteborg den 28 december beslut om att utvisa en 24-årig man, som sökte asyl i Sverige för ett knappt år sedan, till Gaza. I beslutet slås fast att ”det urskillningslösa våldet når en mycket hög nivå” i krigets Gaza – dock med tillägget att ”alla och envar” inte löper risk att dödas eller skadas bara genom att befinna sig i området. Handläggarna understryker att asylprövningen är individuell och landar i att en utvisning kan genomföras. ”Det föreligger inte några individuella omständigheter som gör att du skulle vara särskilt utsatt av sådant våld som vid ett återvändande till Gaza skulle medföra att du är skyddsbehövande”, går det att läsa i beslutet. 24-åringens juridiska ombud, advokaten Tomas Fridh, säger till SvD att han är överraskad och upprörd över beskedet.  Hur reagerade din klient? – Han har mått otroligt dåligt under en längre tid. Inte på grund av sin migrationsstatus utan kriget i hans hemland där flera närstående har drabbats väldigt hårt. Hans liv handlar för stunden i huvudsak om att ta reda på hur det går för familjen. Det här var självklart jättejobbigt men det är trots det inte den avgörande saken i hans liv just nu. Beslutet har inte vunnit laga kraft. Fridh meddelar att 24-åringen avser överklaga till migrationsdomstolen.  Men det är inte säkert att det kommer att behöva gå så långt. Anna Lindblad, biträdande rättschef vid Migrationsverket, är inne på att något gått snett i prövningen. – Vid en första bedömning ser det ut som vi har fattat ett felaktigt beslut. Vi behöver titta på ärendet igen och där har vi en möjlighet att ompröva, säger Lindblad. Asylprövningsenheten i Göteborg och verkets rättsexperter ska undersöka ärendet kommande dagar, uppger Lindblad.

Skulle utvisas till Gaza – trots stoppet


Plötsligt är tavlan – tänkt att säljas för att stödja en ideell förenings arbete i Ukraina – föremål för en skattekarusell. Är den marknadsföringsmaterial eller en personlig egendom?  Jag har alltid tyckt om att betala skatt, men just den här gången har jag verkligen ingen lust. Ändå är det med avsikt att göra rätt som jag ringer till Skatteverket. Bakgrunden är att jag beslutat att sälja en tavla av Madeleine Pyk på Bukowskis. Den är stor, föreställer två tigrar och värderad till över hundratusen. Har fått den som gåva och pengarna från auktionen avser jag att skänka till Clowner utan gränsers arbete i Ukraina. Och har ingen aning om vad som i såna lägen gäller för skatten.  Första gången jag ringer får jag veta att jag har plats 187 i kön och att samtalet väntas besvaras inom 82 min. Jag väntar i 79, men blir sedan utkastad. Tar ny sats nästa dag och får då efter blott en dryg timme tala med en riktig människa.  Du hävdar alltså att tavlan är din personliga egendom, säger kvinnan.  Ja, den är min.  När fick du den?  Ja..., säger jag. Jag vet inte exakt när Madeleine fattade beslutet att ge mig den. Vår vänskap har liksom utvecklats steg för steg. Men för ungefär tre år sedan. Sen tog det ett tag innan den kom upp till Stockholm.  Har du ett gåvobevis? Nej, säger jag. Madeleine är inte sån. Hon är konstnär, fyller snart 90 och är oerhört generös. Hon har skänkt bort en ateljé i Frankrike. Ett hus, en bil och mycket annat som hon tycker att hon inte behöver. Där är vi ganska lika. Ingen av oss är särskilt förtjust i att äga.  Tre år, säger kvinnan. Det är mycket kort tid för att något i det här sammanhanget ska kunna betraktas som personlig egendom. Vad har du haft för nytta av den?  Varken jag eller Madeleine har någonsin sysslat med kapitalplaceringar. Vi är helt ointresserade av sånt. Nytta? säger jag.  Ja, för att något ska kunna betraktas som personlig egendom måste du kunna bevisa att du haft nytta av det, säger kvinnan.  Men det är väl många som äger saker de inte har nytta av, säger jag. Och hur ska jag kunna bevisa att jag haft nytta av en tavla? Förvisso, säger kvinnan. Men så är det.  Ja, alltså, säger jag. Jag har varit och tittat på den många gånger. Och haft många fina samtal om konsten och livet.  Du har alltså inte haft den hemma, säger kvinnan.  Jo, säger jag. En kort tid. Men dels var den, som jag sa, väldigt stor och sen var det det där med ägandet. I synnerhet konst tycker jag är problematiskt att äga. Jag tänker att konstens värde ökar ju fler som får ta del av den. Så jag tog hem den helt kort, men har sedan låtit den hänga hos en nära vän i väntan på att jag skulle komma på vad jag ville göra med den. Men jag har alltså varit där ofta och tittat på den.  Ja, i så fall, säger kvinnan. Om tavlan är förvarad på annan plats är det nog troligare att den kommer att betraktas som en kapitalplacering. Och då talar vi om helt andra skattesatser.  Men, säger jag, det känns verkligen inte rätt. Varken jag eller Madeleine har någonsin sysslat med kapitalplaceringar. Vi är helt ointresserade av sånt. Och jag har verkligen haft nytta av den. Tavlan blev upphov till en lång brevväxling, som sedan släpptes som bok. En bok. Säger kvinnan. Då ingår tavlan alltså i något som är att betrakta som renodlad näringsverksamhet. För du sa att du var skribent. Och konstnären – bedriver hon sin verksamhet i bolagsform? Det vet jag inte, säger jag, men jag utgår från det

Stina Oscarson: Jag får lust att skattevägra


Medelhavsnoir, ett sönderfallande äktenskap och två norska systrar på jakt efter en tavla med fruktmotiv. Här är de bästa filmerna från 2023 som haft svensk bio- eller streamingpremiär. De tre bästa svenska filmerna 2023 3. Syndabocken  Regi: Axel Petersén, bio Smuts och lyx om vartannat i Axel Peterséns Medelhavsnoir om svenskar i mer eller mindre självvald exil på Malta. Joel Spira, Jacqueline Ramel, Christopher Wagelin och inte minst Tommy Nilsson övertygar, och Baba Stiltz musik ramar in med retrovibbar. 2. Miraklet i Gullspång Regi: Maria Fredriksson, bio Halsbrytande dokumentär om två djupt troende, norska systrar i övre medelåldern som söker efter en tavla med fruktmotiv, och finner en dam som är en kopia av deras döda storasyster. Maria Fredriksson gräver guld med den här komplicerade släkthärvan som rymmer familjehemligheter, true crime och smärtsamma kulturkrockar. 1. Motståndaren Regi: Milad Alami, vod En iransk barnfamilj trängs på ett asylboende i Norrbotten i väntan på uppehållstillstånd. Men hela sanningen om varför de tvingades fly rullas upp först efter hand. Iranska stjärnan Payman Maadi (”Nader och Simin – en separation”), laddar detta rastlösa drama om en man som slits mellan kärleken till sin familj och den längtan han försöker förtränga. De sju bästa utländska filmerna 2023 7. Tori och Lokita Regi: Jean-Pierre och Luc Dardenne, vod Två afrikanska barn på flykt klamrar sig fast vid varandra och hävdar att de är syskon, men bara ett av dem får uppehållstillstånd. Bröderna Dardenne är i högform när de ännu en gång, men med mer svärta än vanligt, skildrar oönskade människor på det belgiska samhällets skuggsida. 6. Close Regi: Lukas Dhont, vod samt Cineasterna Vackert och förkrossande om hur två pojkars nära vänskap misstänkliggörs första terminen på högstadiet, med förödande konsekvenser. Fantastiska insatser från de två nykomlingarna i huvudrollerna, men även från Émilie Dequenne (”Rosetta”) som den ena pojkens mamma. 5. Killers of the flower moon Regi: Martin Scorsese, vod Episkt och laddat om de hänsynslösa morden på medlemmar av osage-folket i Oklahoma i början av 1900-talet. Om Martin Scorsese mot förmodan inte skulle hinna göra fler filmer, är det här porträttet av djupt rotad rasism och bråddjupa svek en värdig sorti. Lily Gladstone håller sannolikt ett historiskt tacktal på Oscarsgalan 2024. 4. Aftersun Regi: Charlotte Wells, vod samt Cineasterna Vemodig brittisk debutfilm där en kvinna ser tillbaka på hur hon och hennes frånskilda pappa åkte på chartersemester till Turkiet när hon var liten. I backspegeln förstår hon – och vi i publiken – att pappan (en lysande Paul Mescal), kämpade med en djup depression under den gassande solen. 3. Past lives Regi: Celine Song, vod Skenbart enkelt om två sydkoreanska tolvåringar som skiljs åt när hennes familj emigrerar till USA. Många år senare hittar han henne via sociala medier. När de till slut ses under några futtiga dagar på Manhattan har halva livet gått, och hon är gift. Långfilmsdebuterande Celine Song lockar fram en sällsam personkemi mellan Greta Lee och Teo Yoo i denna romantiska tragedi om sånt som aldrig blev. 2. Fritt fall Reg: Justine Triet, bio En man ligger död i snön utanför sitt hus i franska Alperna. Ramlade han från ett fönster? Hoppade ha? Knuffade hans fru honom? I rättssalen fläks scener ur parets sönderfallande äktenskap ut för alla, inklusive den synskadade sonen. Sandra Hüller briljerar som utmattad, mordmisstänkt författare och mamma i detta intensiva rättegångsdrama som vann Guldpalmen i Cannes, och där en skränig calypsoversion av 50 Cents ”Pimp” har en oförglömlig roll. 1


Svenskar får bara använda droger så länge de vantrivs med det. ”Partyknarkaren” hamnade inte bland Språkrådets nyord för 2023, trots flitig närvaro i samhällsdebatten de senaste åren. När Stefan Löfven, Nooshi Dadgostar och Magdalena Andersson tagit till orda har denna mytiska figur hållits ansvarig för organiserad brottslighet, gängvåld och skjutningar. Vad de däremot inte verkar tåla är de som har roligt när de använder droger. Det är en bekväm fokusförflyttning för politiska makthavare som trots allt bär huvudansvaret för det förbud som ger kriminella ensamrätt på försäljningen av droger som annars hade kunnat säljas reglerat och kontrollerat. Och som forskare envetet påpekat är det inte sällanköparna eller de mest välbärgade som driver den illegala narkotikamarknaden. Vad som gör ”partyknarkaren” till en tacksam retorisk figur har dock föga med sådana fakta att göra. Anledningen ligger snarare i ordets första led, ”party”. Även de flesta restriktionsvänner kan fördra med den som far uppenbart illa av sitt drogbruk. Numera är det bara de mest militanta förbudsivrarna som vill förvägra missbrukare tillgång till smittfria sprutor och det livräddande läkemedlet naloxon. Vad de däremot inte verkar tåla är de som har roligt när de använder droger på fest, och som därefter har fräckheten att leva som helt vanliga sjuksköterskor, gymnasielärare, butiksägare och småbarnsföräldrar. Det är uppenbarligen viktigare att människor inte trivs med sitt nikotinbruk än att de inte dör av det. Svensk drogpolitik vilar tungt på denna inställning, även i regleringen av lagliga stimulansmedel. Vi har inte förbjudit mentolcigaretter för att de är farligare än andra cigaretter, utan för att de smakar godare. Vi har inte förbjudit dagligrökaren att stå ute i regnet med sin cigg, men däremot rökning på uteserveringar, där det kan vara så trevligt att även sällanrökaren drar några för sig och andra relativt riskfria bloss. Åtgärderna handlar inte primärt om den välkända hälsofaran med dagligrökning, utan om att rökning inte får vara för trevligt. När socialdemokrater som den tidigare socialministern Lena Hallengren slåss mot smaktillsatser för snus och e-cigaretter är det rentav en hälsofara, eftersom färre dagligrökare då väljer att övergå till dessa betydligt mindre ohälsosamma alternativ. Det är uppenbarligen viktigare att människor inte trivs med sitt nikotinbruk än att de inte dör av det. Detta är den förbrytelse som puritaner i alla tider sett som den främsta; med skribenten HL Menckens bevingade ord: ”den överväldigande rädslan för att någon någonstans kanske är lycklig”. Det tycks även vara ”partyknarkarens” främsta brott.


Inflation, räntor, val och viktiga rapporter. SvD har talat med fyra bedömare för att titta in i kristallkulan om året som stundar.  ”Börsen, spänn fast säkerhetsbältet. 2024 är upplagt för en rejäl berg-och-dalbana”, säger investeraren Ann Grevelius. Både november och december har varit starka månader på Stockholmsbörsen där det breda indexet OMXSPI stigit kraftigt.  Snart inleds 2024, året som i den kinesiska kalendern är trä-drakens år och representerar förändring. Nu är förväntningarna att inflationen ska plana ut och centralbanker byta fot och börja sänka sina styrräntor.  Men vilka aktier är bäst att äga då? Och vilka bör man undvika?  – Börsen, spänn fast säkerhetsbältet. 2024 är upplagt för en rejäl berg-och-dalbana, säger Ann Grevelius. Hon är fristående aktiestrateg och tror att ränteutvecklingen kommer prägla året allra mest, allt beroende på hur snabba och stora räntesänkningarna blir.  Ann Grevelius lyfter en varningens finger. Marknaden kan vara alltför positiv till drastiska räntesänkningar på kort sikt, något hon tror kommer leda till besvikelse. – Centralbankerna kommer inte riskera bakslag och lär därmed inte sänka förrän de är helt säkra på att inflationen har stabiliserats på lägre och acceptabla nivåer, säger hon. Dessutom har effekterna av de höjda räntorna ännu inte slagit igenom fullt och det kan komma att märkas under 2024. Det tror Ann Grevelius kommer det bli smärtsamt för många, med ökad arbetslöshet och ett tufft ekonomiskt läge. Vad blir den första viktiga tidpunkten? – Den kommer någonstans i andra kvartalet. Där tror jag att vi kommer se de första räntesänkningarna och en start på en positiv resa. Men marknaden kommer bli en stökig sådan detta år. Finns det någon typ av aktier att satsa på och någon typ att undvika? – Både ja och nej, för helåret tror jag att det är bra med räntekänsliga aktier. Såsom tillväxtrelaterade, småbolag och fastighetsbolag vilka även har gått bra under årets avslutande börsrally. Hon tycker dock att de räntekänsliga aktierna är att undvika på kort sikt nu i början av året. – Efter den starka avslutningen på detta år är risken uppenbar för vinsthemtagningar. Så under första halvåret tror jag mer på defensiva sektorer med hög direktavkastning, som teleoperatörer, bank och läkemedel. Unga aktiesparare är ett svenskt ungdomsförbund för aktieintresserade mellan åldrarna noll och 28 års ålder. Henrik Johansson är förbundets vd och likt Ann Grevelius han tror att det kommande börsåret kommer präglas av optimism kring räntesänkningarna. – Börsen kommer reagera även om räntan inte sänks. Den ligger ofta lite före ekonomin, som vi såg i börsrallyt nu i vinter, säger han och lyfter fram de många stora val som sker i år som särskilt betydelsefulla.  – Det blir ju ett supervalår med val i flera av världens stora nationer. Då kan börsen nog skaka till lite. Samtidigt ger Henrik Johansson rådet att vara försiktig med att överskatta makroekonomiska händelsers effekt på börsen. Han tror inte att valen kommer leda till några långvariga börsförändringar här i Sverige. – Jag tycker inte man ska ändra sitt sparande på börsen utefter valen. Finns det någon typ av aktier att satsa på och någon typ att undvika? – Det finns nog en hel del kvar att plocka upp i de mindre lönsamma bolagen. Sådana som fortfarande är ganska lågt värderade, säger han.  – Undvik bolag som har nyemission som affärsidé, där ledningsstyrelsen har lågt ägande och där risken att bli utspädd som aktieägare är stor

Här är experternas tips på aktier att satsa på 2024 – och aktier att undvika.


Nu gäller nya tuffare regler för hur ekonomin ska redovisas i alla landets bostadsrättsföreningar. Alla brf:er ska lägga korten på bordet – numera måste sju nyckeltal finnas med.  Vackra snittblommor och dyra designprylar. Under många år såldes bostadsrätter i landet med snabba budgivningar och konstant stigande priser.  Prospekten fylldes av bilder. Viktig information om föreningens ekonomi syntes inte lika tydligt, vissa siffror fanns inte med alls.  Det fanns inte heller några krav på att redovisa hur höga lånen var i relation till varje enskild bostadsrätt eller om föreningen ägde eller bara hyrde sin mark.  Från årsskiftet gäller hårdare regler som kommer att göra det lättare för både allmänhet och boende att hitta de bästa föreningarna – och välja bort de sämsta.  – De nya redovisningsregler som nu är klubbade är ett stort steg framåt. Och det är ju bättre sent än aldrig, säger Erik Davidsson, som i över ett decennium varnat för bristande transparens i landets bostadsrättsföreningar. Måste redovisa sju nyckeltal Vissa föreningar har delvis redovisat enligt de nya kraven. Men de flesta har inte haft med alla de uppgifter som sedan den 12 december i år har blivit obligatoriska.  Det handlar om så kallade ”allmänna råd” som nyligen bestämdes i den statliga Bokföringsnämnden och som alla  bostadsrättsföreningar ska följa. Därmed ska årsredovisningarna för 2023 ha sju olika nyckeltal. Successivt ska dessa tas fram inte bara för det gångna året, utan även för de tre föregående åren.  Från årsskiftet gäller ett otvetydigt krav på bostadsrättsföreningar att redovisa om de äger sin mark eller bara hyr den.  Särskilt i storstäderna har så kallad ”tomträtt” på sistone blivit en mycket dyr överraskning och något som sänkt priser på bostadsrätter. Klart är att årsredovisningen nu även måste ange när tomträtten nästa gång förhandlas om.  – Det här är jätteviktig information men det är först nu som det blir ett explicit krav, säger Erik Davidsson. Äkta eller oäkta förening När Brf-styrelserna till våren delar ut årsredovisningen för 2023 till alla cirka två miljoner som bor i bostadsrätt, måste det också framgå om föreningen är ”äkta” (privatbostadsföretag) eller ”oäkta”.  Det senare innebär att kommersiella intäkter är så stora att föreningen kan anses ge en sorts utdelning i form av onormalt låga avgifter. I en ”oäkta” förening får man skatta på skillnaden mellan bruksvärdeshyra och månadsavgift.   Mer information som kan påverka priser på bostadsrätter och som nu blir obligatorisk i årsredovisningarna är att föreningen måste uppge om det finns en underhållsplan. Det ska också framgå om föreningen har del i samfällighet, berättar Erik Davidsson. Faktum är att föreningarnas skuldsättning anses så avgörande att två olika nyckeltal för skuld blir obligatoriska i årsredovisningen: Dels skuld i förhållande till all upplåten bostadsrättsyta, dels skuld i förhållande till summan av all uthyrd och upplåten yta. I det senare får man även räkna in garageplatser inomhus.  – Skuldsättning per kvadratmeter är ju viktigt eftersom det bör påverka priserna på bostadsrätter. Det är en indirekt skuldsättning som bostadsrättsköpare behöver beakta, inte minst om man även tar egna lån på bostaden, säger Erik Davidsson.  Han betonar att styrelsen kan hämta uppgifter om olika ytor i fastighetens taxeringsbeslut, något som förenklar.  – Man slipper alltså springa runt med måttband och mäta om det varit olika mätstandarder som förändrats över tid

Nya regler för bostadsrättsföreningar: nyckeltal måste redovisas


Kinesiska Nio är en spännande följetong. Märket ligger steget före Volvo i att erbjuda elbilar som passar skandinaviska familjer och tycks inte lämna något åt slumpen. Efter elkombin kommer nu EL6, märkets vettigaste modell i perfekt suvstorlek. Ambitionsnivån hos många kinesiska företag är imponerande. På ett år har Nio lanserat fem nya modeller i Sverige. I december tog man in 23 miljarder i nya investeringspengar från Abu Dhabi som lär hålla företaget flytande ett tag till - det finns onekligen en tro på Nio i finanskretsar trots att bilförsäljningen går trögt just nu. På den kinesiska sociala medieplattformen Weibo går det att följa grundaren William Li i en 13 timmar lång video, där han försöker köra slut på energin i ett nyutvecklat mastodontbatteri på 150 kilowattimmar. Räckvidden? Över 100 mil på en laddning. Imponerande eller bara samma resursslöseri som med en Big Block-V8 på 7,4 liter? Suven EL6 är ungefär lika stor som en Volvo XC60. Den har 489 hästar och gör 0 till 100 på 4,5 sekunder. Prestandan är densamma oavsett vilken batteristorlek man väljer till. Med 75 kilowattimmar ska man komma upp till 41 mil och med det större 100 kilowattimmarsbatteriet upp till 53 mil. På taket sitter hornen som återfinns på alla Niomodeller. Det är ljusradar, tänkta som en framtidsförsäkring för högre självkörningsnivåer som kan infrias längre fram när lagstiftning och infrastruktur tillåter det. Teknik och estetik  Interiören lär få de flesta esteter att jubla. Här har inget lämnats åt slumpen. Den testade bilen har en ljus chokladfärgad klädsel (kostar 8 000 kronor extra), där till och med vred, knappar och plastbitar är infärgade i samma kulör. På så vis påminner insidan mer om ett arkitektritat hem än en bil. Men man har även satsat på att ligga långt fram tekniskt, för att locka dem som vurmar för teknologi. Där har man, precis som många andra tillverkare i Kina, satsat på utbytbara batterier på så kallade power swap-stationer som finns i en handfull svenska städer. Kort sagt kan man erbjuda allt som de tyska premiumtillverkarna kan i form av passiva och aktiva säkerhetsfunktioner, pedagogiska och välfungerande infotainmentsystem – samt lyxfunktioner som stolsmassage på fyra platser, head up-display, ventilerade säten och röststyrning. Dessutom har man Europaanpassat bilen med uppvärmda vindrutetorkare och tredelat baksäte (viktigt för oss som alltid har skidor, gardinstänger och båtmasten med oss). En avdelning där man ännu inte är ikapp är körkänslan och chassit. Det är i och för sig trivsamt och behagligt bakom ratten (behagligare än i en styltig Tesla), men lite distanserat. Lite mer ”åka bil” än ”köra bil”. Styrningen är lätt men bilens kalibreringar gör att man ändå inte känner kontakt med underlaget fullt ut. Det är bra, men inte känslosamt. Den dag man hittar körnerven kommer det inte finnas mycket att invända emot. Men det gör det nu, och det rör också den egensinniga affärsmodellen som innebär att när man köper bil och batteri inte omfattas av batteribytena (inte ens mot betalning). En annan lösning är att leasa hela bilen, eller att köpa bilen men hyra batteriet – och då få tillgång till dessa byten. Halva grejen med Nio är just batteribytena – som gör att man slipper tänka på att batteriets åldrande – och då även kan variera mellan olika batteristorlekar (75/100-kilowattimmar) beroende på hur långt man ska resa. Fram till den 1 april 2024 är bytena gratis för alla Niokunder i Sverige, men nu har man äntligen presenterat vad det kommer att kosta när smekmånaden är över


Schackvärldens toppskikt skakas av nya anklagelser om fusk. Efter förra årets schackdrama hotar nu ännu en världsstjärna med att stämma sin motspelare. Denna gång är det den gamla världsmästaren, ryssen Vladimir Kramnik, som hamnat i gräl med amerikanen Hikaru Nakamura. I en serie blogginlägg på Chess.com insinuerade Kramnik att Nakamura ska ha använt sig av otillåtna hjälpmedel när han spelat på sajten. "Efter att noggrant ha granskat Hikarus statistik har jag funnit FLERA osannolika prestationer, både från honom och några av hans motståndare”, skrev Kramnik på sin nu avstängda blogg.  Därmed var en hel schackvärld åter satt i gungning. Kontroversen påminner om det gräl som uppstod förra året, då världens högst rankade spelare, norrmannen Magnus Carlsen, anklagade det nya amerikanska stjärnskottet Hans Niemann, för att ha fuskat under deras match, vilket SvD rapporterat om. På julaftonen stängde Chess.com – världens största schacksajt, med nu över 160 miljoner medlemmar – plötsligt ner Kramniks blogg.  Man skrev även i ett uttalande att man undersökt ”flera dussin” spelare som stormästaren pekat ut, men att man inte funnit några indikationer på att fusk förekommit. Vid sidan av sin professionella karriär är Hikaru Nakamura en av spelets mest populära streamers, med cirka två miljoner följare på både Youtube och Twitch.  Han reagerade starkt på anklagelserna. Under en stream hävdade han att Kramnik valt ut särskilda delar av statistiken för att svartmåla honom och att Kramnik saknade stöd för sina påståenden. Konflikten mellan världsstjärnorna har skapat reaktioner världen över. Såväl amatörer som proffs och matematiker har velat bidra med åsikter och analyser av kontroversen och dess konsekvenser för spelet. Chess.com, som har sitt egna system för att upptäcka fusk, skrev i ett uttalande att man tar alla anklagelser om fusk på största allvar, men att man inte kunnat hitta några tecken på att Nakamaru skulle ha fuskat. I ett inlägg samma dag på den nu nedstängda bloggen krävde Kramnik att Chess.com skulle dra tillbaka uttalandet och hotade annars stämma plattformen.  Hittills har Chess.com inte dragit tillbaka sitt uttalande. ”Från mitt håll verkar det som att de inte gör vad de kan för att motverka fusk, så jag kommer fortsätta göra det själv”, sa Kramnik till New York Times och upprepade sin intention om att stämma både plattformen och Nakamura. Under förra årets kontrovers kallade norrmannen Magnus Carlsen den då 19-åriga Hans Niemann för ett existentiellt hot mot spelet. Schackmästerskap har fler åskådare och mer pengar i prispotten än någonsin tidigare, rapporterar New York Times. Samtidigt hotas spelet av avancerade tekniker som möjliggör fusk. Det var under superturneringen Sinquefield Cup i St Louis, USA, som den unge amerikanen chockade schackvärlden med att avsluta norrmannens 53 partier långa svit. Magnus Carlsen svarade med att dra sig ur tävlingen och bröt därmed mot något av en oskriven regel inom schackets värld. Dessutom riktade han anklagelser om fusk mot den unge Niemann. Det infekterade bråket fick stor spridning på sociala medier. Schackfantaster letade febrilt efter tänkbara sätt att förklara mysteriet.  En teori gick ut på att Niemann skulle ha använt sig av en sexleksak, som väglett honom genom vibrationer. Kort därefter offentliggjorde Chess.com en intern utredning som kommit fram till att Niemann fuskat i ett hundratal matcher på sajten genom åren.  Men några tecken på att Niemann fuskat under turneringen hittades inte. Hikaru Nakamura, som nu är utpekad, var inblandad även i förra årets gräl. Nakamura försvarade nämligen Carlsen och hävdade att Niemann inte gick att lita på. Niemann svarade med att lämna in en stämningsansökan mot Carlsen, Nakamura och Chess.com, på över en miljard kronor

Nya anklagelser om fusk i schackvärlden – Nakamura anklagas


Regeringen vill förbjuda kusingifte i Sverige, bland annat av medicinska skäl. Men riskerna med att få barn med sin kusin är mindre än många tror, enligt genetiker.  Camilla Starck minns fortfarande mötet med en kvinna på barn- och ungdomspsykiatrin, Bup, vars barn utreddes för en neuropsykiatrisk funktionsnedsättning. – Jag glömmer henne aldrig. Hon var så upprörd.  Camilla Starck är specialistläkare inom psykiatri och föreläser om frågor som rör hederskultur. Hon har träffat många utsatta kvinnor genom åren. – Hon sa till mig att hon aldrig hade gift sig med sin kusin om hon förstått att risken att få ett sjukt barn var mycket högre. Hon ville egentligen inte gifta sig med honom, säger hon. Vid alla graviditeter finns en risk för missfall, att barnet inte överlever förlossningen eller föds med olika fysiska eller intellektuella funktionsnedsättningar. Är föräldrarna dessutom kusiner är risken nästan dubbelt så hög att något ska gå fel. I september i år tillsatte den svenska regeringen en statlig utredning om att förbjuda kusinäktenskap. Ett förbud skulle kunna ”bidra till att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Forskningsresultat talar också för att det finns ökade medicinska risker när kusiner får barn med varandra” enligt direktiven.  Men inte bara kusingifte innebär en större risk att något ska gå fel. Det finns flera genetiska sjukdomar där risken för att barnet ska bli svårt sjukt är ännu högre, där föräldrarna inte är släkt.  Så hur ska samhället i så fall göra med dem? 30 procent i delar av världen Ungefär vart tionde barn som föds i världen har föräldrar som kusiner eller sysslingar. Enligt en forskningsrapport från 2011 var över 30 procent av alla äktenskap i länder som Irak, Saudiarabien, Pakistan, Syrien, Sudan och Afghanistan just kusinäktenskap.  Ett av motiven till regeringens utredning om kusinäktenskap är att många som sökt asyl i Sverige de senaste decennierna kommer från länder där denna typ av giftermål är vanliga.  I ett konferensrum på Karolinska sjukhuset i Solna suckar Erik Björck när utredningen kommer på tal.   – Att blanda ihop medicinska risker med lagstiftning – det är inte en bra idé, säger han.  Erik Björck är docent, överläkare och sektionschef på Karolinska Universitetssjukhusets medicinska enhet för klinisk genetik och genomik. Dit kommer människor för utredning om ärftliga sjukdomar.  – Vi vet att det finns familjer där det förekommer släktgifte, och där barn föds med väldigt svåra sjukdomar av föräldrar som är kusiner. Men det finns också många barn som föds med väldigt svåra sjukdomar i familjer där föräldrarna inte är släkt, säger han.  Det finns föräldrar som vet att deras barn löper mycket hög risk – 25 eller till och med 50 procent – att få en svår sjukdom, och som ändå fattar beslutet att bilda familj, säger han.  – Att blanda ihop civilstånd med reproduktion och medicinska risker är ju ett steg i fel riktning lagstiftningsmässigt. Att försöka få samhället att styra en enskilds familjs risk att få ett sjukt barn blir en absurd diskussion, säger Erik Björck.    Genetik för att begränsa frihet? Lovisa Lovmar uttrycker sig lite mer försiktigt än sin kollega i Stockholm, men håller med honom i sak.   – Det vore olyckligt om man använder genetik som skäl för att begränsa människors frihet, säger hon.  Som klinisk genetiker på Sahlgrenska sjukhuset har Lovisa Lovmar träffat många par som inte är släkt, och som bär på anlag som ensamt eller i kombination kan leda till att deras barn blir sjukt

Genforskare om kusingifte: Riskerna lägre än många tror


Berlin är på väg att förvandlas till Paris. En dyr, tråkig stad som lever på sitt rykte som tillhåll för bohemer. När det svenska museikonceptet Fotografiska öppnade en filial såg det ut att vara spiken i kistan – men Berlins konstnärer bjuder motstånd. Det är vinter i centrala Östberlin. Stora, feta snöflingor faller över indiska turistrestauranger, elsparkcyklar och glammiga lyxbutiker. En perfekt plats för nyöppnade Fotografiska i Berlin, inrymt i det legendariska, och sedermera avhysta, konstnärskollektivet Tacheles gamla mäktiga lokaler. Det svenska museikonceptet som 2010 slog upp dörrarna i Stockholm är inte längre svenskt. Sedan 2020 är det istället den tysk-amerikanska investeraren Yoram Roth som driver verksamheten med målet att göra den till en global franchise. Fotografiska finns förutom Berlin redan i New York, Tallinn och sedan i höstas också Shanghai. Det ovanliga konceptet, att ogenerat försöka tjäna storkovan på att driva konstmuseum, är helt bevarad från den svenska ursprungsidén. Att det är vinstintresset och inte kärleken till konsten som är verksamhetens hjärta märks tydligt av hur platsen utformats. Bakom de stora glasdörrarna som ljudlöst glider upp möts besökaren inte med konst – utan sälj. Till vänster ett café med kaffe för 60 kronor koppen. Till höger en välsorterad shop med noggrant utvalda livsstilsprodukter. Avancerade parfymer och stearinljus i omöjliga former. Utan att jag vet hur det går till har jag både lyckats fika och spraya på mig en doft av sot och rosor. Kanske för det inte är helt lätt att ens få komma in i själva utställningsytan. Entrévärden är upptagen i butikens kassa. Konstnärssjälar från hela Tyskland flockades till det forna Östberlin där många lägenheter stod tomma. Etableringen har fått pannorna i delar av Berlins konstvärld att läggas i djupa veck. Det sedvanliga konstnärsmuttrandet har nått hela vägen upp till media. Välartikulerad skepsis går att hitta i nischade konstmagasin, arga vänstertidningar såväl som stora dagstidningar. Tacheles var, tiden efter murens fall, själva symbolen för stadens otyglade kreativitet. Ett gammalt, halvt förfallet varuhus mitt i resterna av det forna DDR:s lika nedgångna huvudstad som under 1990-talet fick en helt ny karaktär. Konstnärssjälar från hela Tyskland flockades till det forna Östberlin där många lägenheter stod tomma. I detta år noll för dagens Berlin blev Tacheles snabbt ett nav för många av stadens nytillströmmade skapare. Här gjordes teater, performance och konst, men det var också en av de första platserna för stadens nu världsberömda technoscen. Men allt har sin tid. Varuhuset och kringliggande tomter köptes upp av fastighetsinvesterare 1998. 2012 vräktes konstnärerna. Syftet var redan då att bygga rikt och dyrt – men i detaljplanen stod och står alltjämt att “kulturverksamhet” ska bedrivas i själva Tacheles lokaler. Det är där Fotografiska kommer in i bilden. Mer Soho House än konstmuseum Som svensk kan ilskan vara svår att förstå. Visst, även här muttras det ibland i konstnärskretsar om att Fotografiska mer är ett ihåligt konferenscentrum än en seriös plats för konst. En känsla som accentuerades av att museet 2016 anmälde svenska staten till konkurrensverket när den då socialdemokratiska regeringen införde fri entré på sina museer. Men indignationen är inte jämförbar med mottagandet i den tyska huvudstaden. Zoë Claire Miller är talesperson för BBK ("Berufsverband Bildender Künstler*innen Berlin), en intresseorganisation med över 2700 visuella konstnärer anslutna i den minst sagt konstnärstäta staden

Konflikterna tätnar efter öppningen av Fotografiska Berlin


Migrationsverket skapar nu en process för att främja högkvalificerad arbetskraft på ett tydligt och effektivt sätt. Det skriver generaldirektör Maria Mindhammar.  I slutet av januari inför Migrationsverket ett nytt arbetssätt för att främja rekrytering av högkvalificerad arbetskraft från utlandet. Bakgrunden är ett regeringsuppdrag i syfte att stärka svensk konkurrenskraft. Uppdraget innebär en snabbare hantering av arbetstillstånd för utvalda yrken. Andra yrkesgrupper hanteras på samma sätt som tidigare, utifrån de handläggningstider som anges i förordningar.  Högkvalificerad arbetskraft är i korthet chefer och yrken med krav på högskolekompetens. Arbetsgivare som anställer högkvalificerad arbetskraft kommer att få bättre service och mer stöd i processen kring arbetstillstånd. Med bättre service ges större möjlighet att lämna in en komplett ansökan, vilket bidrar till snabbare handläggningstid.  För att möjliggöra detta inför vi ett nytt sätt att sortera ansökningar om arbetstillstånd baserat på yrke och bransch. Kompletta ansökningar inom högkvalificerade yrken kommer att hanteras inom 30 dagar. Ambitionen är att andra yrken ska få beslut inom förordningsstyrd tid, vilket är fyra månader.   Att vi nu inför ett nytt sätt att arbeta, innebär att det tidigare systemet med certifierade företag har upphört. Certifieringen har spelat ut sin roll, då den genom åren vuxit sig för stor och inte lever upp till rättsliga krav.  Med det nya arbetssättet kan vi istället kraftsamla och fokusera våra serviceresurser där de gör mest nytta i enlighet med regeringsuppdraget. Det vill säga på arbetsgivare som rekryterar högkvalificerad arbetskraft. Samtidigt kommer det vara fokus på kontroll av sökanden. Vi vet att behoven från näringslivet är stora och förväntningarna ofta högre än vi har förutsättningar att leva upp till. Men med det nya arbetssättet, som har utformats i dialog med olika delar av näringslivet, skapar vi en process som möter uppdraget att främja högkvalificerad arbetskraft på ett tydligt och effektivt sätt.  Ansökningar om arbetstillstånd inom yrken i särskilt utredningskrävande branscher kommer även fortsättningsvis att prövas med särskilda beviskrav. Det innebär ofta utredning och fördjupning i till exempel företagets bakgrund och tidigare anställningar. Det är branscher som städ, hotell och restaurang, bygg och personlig assistans, där fusk och oegentligheter oftare förekommer och där ökade kontroller behövs för att motverka snedvriden konkurrens och att människor utnyttjas.  Med det nya arbetssättet gör vi vad vi kan för att bidra till ett konkurrenskraftigt Sverige.  Maria Mindhammar
generaldirektör Migrationsverket

Migrationsverket: Vi inför nya arbetssätt


Ricky Gervais föreställning ”Armageddon” har sina poänger. Men det är i mycket samma poänger som i förra årets ”Supernature”. Beror det på att den mänskliga dumheten har slutat utvecklas? När Ricky Gervais var ute på turné förra året med föreställningen ”Supernature”, som sedan blev en populär specialare på Netflix, var det i första rummet transpersoner och överviktiga som fick smaka på smisk uppe på scenen. Eller nej, det är ju inte riktigt korrekt. Det var så den kränkta kritiken valde att se det: rike Ricky sparkar neråt och gör sig lustig över förtryckta minoriteter. Men dem han egentligen gisslade var ju alla oss andra i en medieomsluten medelklass som inte längre vet vad vi vågar säga och som helt plötsligt tror – eller låtsas att vi tror – att det där med kön är frikopplat från biologiska realiteter, medan däremot fetma är en sjukdom som har föga eller inget att göra med snabba kolhydrater. Dessa företeelser har liksom bytt plats. Länge tänkte vi att könet var vad det var, medan fetman var något man skaffade sig under resans gång och därmed även något man kunde och kanske eventuellt också borde åtgärda. Nu är det tvärtom. Nu blir Johan Jenny (igen) genom att byta kläder och säga att så känns det och så är det. Och i stället för att ta itu med övervikt blir vi kroppsaktivister. Vi duger som vi är! Ibland. När den sortens kulturella förskjutningar sker hastigt, då hänger inte alla med och då uppstår friktion. Och det är detta som är materialet för en komiker som Ricky Gervais nu för tiden. Förr drog han långa haranger om Bibelns skapelseberättelse, Humpty Dumptys olycksöde och Hitlers relation till Nietzsche, nu pekar han på hur knasigt det blir när till synes oproblematiska ord hastigt och lustigt byter betydelse. Som de här nya kvinnorna med penis och skäggväxt, ej att förväxla med reaktionära bärare av livmoder. Årets föreställning ”Armageddon” (Netflixpremiär på juldagen) är i allt väsentligt inne på samma spår. Orden byter betydelse och Ricky vill hänga med, säger han. Ordet fascist, till exempel, har blivit besvärligt. Det fanns en tid när vi var ganska överens om vad som menades med fascism: en auktoritär ultranationalism som inte var främmande för våld när det handlade om att få folket att marschera i takt. Ungefär. Men nu kan man vara fascist och kandidat för cancellering om man lajkar en av Joe Rogans tweets (eller vad de nu heter när Twitter inte heter Twitter längre). Man bör eller måste därför godhetssignalera med jämna mellanrum för att klargöra att man faktiskt inte är fascist. Man kan aldrig vara nog försiktig. Så man får väl helt enkelt sträcka vapen och bli woke. Ricky är inne på det av och till. Man vill inte använda känsliga ord på felaktigt vis, och man måste se till att hänga med i alla ideliga betydelseglidningar. Men det är ju svårt, eftersom ordet woke faktiskt inte betyder vad det låtsas betyda – att man är medveten om sina privilegier och försöker agera anständigt – utan i stället det närmast motsatta: att man är en glädjelös lägervakt som förföljer oliktänkande och försöker få dem avskedade från sina jobb. Ricky Gervais har sina poänger också nu, men de är i grunden en och samma poäng och den är i sin tur cirka samma poäng som härom sistens. Skälet kanske kan vara att den mänskliga dumheten har hakat upp sig och slutat utvecklas.

Ricky Gervais blir woke i nya showen Armageddon på Netflix


Modernt slaveri är på väg att bli systematiskt när arbetskraft utnyttjas i leverantörsledet. Svensk lagstiftning ligger efter trots att vi antagit internationella regleringar, skriver Lin Lerpold och Sven-Anders Stegare.  I höst har ett antal allvarliga arbetsplatsincidenter och förlorade liv rapporterats i Sverige. I september friades Northvolt från anklagelser för brott mot utlänningslagen när det uppdagades att byggarbetarna saknade arbetstillstånd på fabriken i Skellefteå. Usla arbetsvillkor för bärplockare i de svenska skogarna har varit välkända i många år, men detaljhandeln och bärföretagen slår ifrån sig ansvaret och hänvisar till bemanningsbolagen. I städbranschen blir ukrainska flyktningar utnyttjade i Göteborg. Nyligen nåddes vi av den fruktansvärda nyheten om olyckan där fem arbetare förlorade livet i en bygghiss i Sundbyberg. Gemensamt för alla dessa fall är länken mellan underentreprenörer, bemanningsföretag i leverantörsledet och arbetskraftsexploaterade utrikesfödda.  Sverige har som medlem av FN, OECD och EU åtaganden enligt FN:s vägledande principer om företag och mänskliga rättigheter. Särskilt hållbarhetsrapporteringskravet kopplat till EU:s Gröna giv som träder i kraft från årsskiftet har rönt stor uppmärksamhet och ingett förhoppningar när det gäller efterlevnaden på hållbart företagande. Enligt OECD:s uppdatering och CSRD-direktivet kommer företag att behöva ansvara för och rapportera om både sina egna anställda men även arbetstagare inom hela leverantörsledet – alltså även de som är anställda genom leverantörer och bemanningsföretag många led ner i leveranskedjan. Enligt svenska brottsbalken kan utnyttjande av arbetskraft genom till exempel mycket låga löner, orimliga långa arbetstider och dålig arbetsmiljö leda till dom om människoexploatering, eller vad som kallas modernt slaveri. Arbetsmiljöverket konstaterar dock att det gemensamma arbetsmiljöansvaret fallerar då det finns en mellanhand mellan kundföretaget och bemanningsföretaget, det vill säga när kundföretaget har ett ramavtal med ett bemanningsföretag som i sin tur hyr in personal från andra bemanningsföretag och förmedlar dessa till kundföretaget. I den situationen har kundföretaget och bemanningsföretaget inte något samarbete och därmed inte ett gemensamt arbetsmiljöansvar. Detta är en brist i den svenska lagstiftningen gentemot FN:s vägledande principer, OECD:s riktlinjer samt EU:s hållbarhetsdirektiv, men också jämfört med andra EU-länders nationella lagstiftning där sådana kryphål inte kan användas. Uppdragsgivare – alternativt huvudentreprenörer som Northvolt, Ica och Coop eller Andersson Company – kan således inte frånsäga sig sitt primära ansvar. Arbetskraftsexploatering i globala leverantörsled har under decennier förfärat konsumenter. Katastrofen på Rana Plaza i Bangladesh eller villkoren i olika låglönefabriker i Kina har upprört. Företag har i olika grad försökt komma till rätta med de värsta förhållandena. Även om de inte haft juridiskt bindande ansvar har svenska företag ofta erkänt och tagit på sig ett moraliskt ansvar för bättre arbetsvillkor och arbetsmiljö, och i några fall även uppvaktat lokala politiker för högre minimilöner eller rätten till förhandling av kollektivavtal i utvecklingsländer.  Det bör vara mycket lättare att motverka systematisk arbetskraftsexploatering i Sverige än utanför landets gränser. Det kan också vara en poäng om vi ska förbli en förebild internationellt. Här måste regeringen vidta relevanta åtgärder för att undvika att arbetskraftsexploatering blir svensk företagspraxis eller modernslaveri

Sverige ska inte ha modernt slaveri, skriver Lerpold och Stegare


Foxtrot har splittrats – igen. Ledarfiguren Mustafa Aljiburi, som varit Rawa Majids högra hand, har brutit med det kriminella nätverket och leder en ny gruppering, enligt uppgifter till SvD. Polisen beskriver nu läget i gängmiljön som mycket ovisst, där nya kriminella aktörer kan se sin chans.  Splittringen inom det kriminella nätverket Foxtrot – mellan ledaren Rawa Majid och hans tidigare högra hand Ismail Abdo – utlöste höstens våldsvåg. Hämndspiralen satte igång när mamman till Ismail Abdo mördades i sitt hem i Uppsala den 7 september.  Våldet kulminerade sedan i mitten av oktober, då en 16-åring misstänks ha skjutit ihjäl tre personer inom loppet av 25 timmar. Morden utfördes i två villor i Tullinge och Västberga, söder om Stockholm. Efter otaliga attentat, dödsoffer och häktade nätverkskriminella lugnade sig den värsta stormen. Men Foxtrot har fortsatt att vittra sönder. ”Benzema” bröt med Majid Den unika maktbas som nätverket haft bygger på kontroll över en omfattande narkotikasmuggling och distribution av narkotika till andra kriminella nätverk. Knarkaffärerna, nationellt och internationellt, har dragit in enorma summor pengar till Foxtrot, som styrts med järnhand av Rawa Majid, 37. Men i kampen om narkotikamarknaden i Sverige har han också skaffat sig otaliga fiender.  När Ismail Abdo, 33, bröt med nätverket i höstas tog han ett antal tunga kumpaner med sig. Det fick konsekvenser. Villamorden i oktober misstänks ha varit riktade mot kumpanernas anhöriga, beställda av Rawa Majid. Den innersta kretsen i Foxtrot stuvades då om. Efter splittringen med Abdo ska Mustafa Aljiburi, 34, även känd under aliaset Benzema, varit den som stått närmast Rawa Majid.  Men nu har även han brutit med Majid. Foxtrot har splittrats ännu en gång. Aljiburi uppges ha starkt stöd Orsaken till att Aljiburi lämnat är, enligt honom själv, att Majid attackerat familjer i gängkriget och att han lurat sina egna vänner, enligt uppgifter till SvD.  Att Aljiburi brutit med Foxtrot och nu leder en egen gruppering bekräftar källor inom både polisen och gängmiljön. – Han har ganska stor uppbackning. Han har skapat sig ett namn och dessutom knutit till sig en del resurser, inte minst pengar, säger en poliskälla med insyn. Poliskällan understryker samtidigt att Mustafa Aljiburi saknar den tyngd och självklara auktoritet som Rawa Majid åtnjutit. Aljiburi har en lång kriminell bana bakom sig och har rört sig i samma kretsar som Rawa Majid sedan mitten av 2010-talet. I en utredning 2015 fångades duon på bild av polisspanare. Båda greps senare för grovt narkotikabrott. Men i slutändan var det bara Aljiburi som dömdes till fängelse i målet. Under tiden som bundsförvanter i Foxtrot ska Aljiburi haft en viktig roll för det kriminella nätverkets ekonomi och knarkhandelns organisering. Tyst från Rawa Majid Mustafa Aljiburi, som har irakiskt och svenskt medborgarskap, är uppvuxen i Upplands Väsby norr om Stockholm. Han är internationellt efterlyst och polisens bedömning är att han numera befinner sig i Irak. Efter brytningen med Foxtrot har Aljiburi via konton i sociala medier publicerat ett antal inlägg om både Majid och Abdo. I hans kanaler varvas kommentarer om den kriminella miljön med bilder på hans två hundar. Från Rawa Majid har det varit tyst i flera veckor, något som väckt frågor om hans status. Livstecken som spridits, bland annat ett röstmeddelande, har inte gått att verifiera. Nu har det snart gått tre månader sedan nyheten briserade om att han skulle ha blivit gripen av polis i Iran nära gränsen till irakiska Kurdistan. Polisen ska ha fått trovärdiga underrättelser om att så var fallet – men fick aldrig bekräftat från Iran huruvida ett gripande gjordes och vad som i så fall skedde därefter

Splittring i Foxtrots nätverk: Mustafa Aljiburi lämnar Rawa Majid


Familjen Roy tog farväl, Kerstin Ekmans ”Händelser vid vatten” blev förträffligt spännande tv och visst restaurangkök i Chicago fångade våra hjärtan. Här är de 16 absolut bästa tv-serierna från 2023. De tre bästa komediserierna 2023 3. I think you should leave with Tim Robinson Säsong 3, 6 avsnitt x 16 min, Netflix Oefterhärmlig sketchkomedi där poängen aldrig är den du förväntar dig. Scenerna utspelar sig ofta i kontorsmiljö eller andra igenkännbara situationer. Men denna observationshumor är helt unik i tilltal och framförande. 2. What we do in the shadows Säsong 5, 10 avsnitt x 22 min, HBO Max De festliga blodsugarna levererar vampyrkomedi av fortsatt hög kvalitet. Den tokiga premissen – ett dokumentärteam följer ett vampyrkollektiv på Staten Island i New York – kräver ett disciplinerat och roligt manus vilket WWDITS definitivt kan stoltsera med. En riktigt stark femte säsong. 1. Jury duty Säsong 1, 8 avsnitt x 30 min, Prime Video En av årets roligaste premiärer befinner sig i skärningspunkten mellan komedi, reality och dolda kameran. En ung man kallas till jurytjänstgöring i en rättegång som också ska bli en dokumentärserie. Vad huvudpersonen Ronald Gladden inte vet är att alla förutom han själv är skådespelare och att rättsfallet inte är på riktigt. Kul och smart programidé som genomförs med imponerande konsekvens. De tre bästa nordiska serierna 3. Estonia Dramaserie, 8 avsnitt x 43 min, TV4 Play ”Estonia” lyckas med den svåra uppgiften att göra tv-serie av Europas värsta fartygskatastrof i fredstid. Det är värdigt och spännande utan att kännas närgånget och exploaterande. 2. Huset Dramat, 6 avsnitt x 60 min, SVT Play ”Huset” får nog vänja sig vid beteckningen ”ett danskt ’Oz’”. Beröringspunkterna är många, samtidigt som danskarna inte når ner till samma mörka nerv som HBO:s mästerverk från 1997. ”Huset” är dock storartat och oerhört kompakt levererat drama om ett fängelse som hotas av nedstängning. För att visa på duglighet inför fängelsechefen ökade visitationer och hårdare implementering av regler. David Dencik är som alltid lysande, här i rollen som erfaren men korrupt vakt med svajig etisk kompass. 1. Händelser vid vatten Dramaserie, 6 avsnitt x 58 min, SVT Play Det svenska tv-året inleddes på topp med denna filmatisering av Kerstin Ekmans roman. Den unga Annie flyttar med sin dotter till ett kollektiv utanför den lilla byn Svartvattnet. Samtidigt sker ett dubbelmord på två turister. Brottet förblir en gåta men 20 år senare präglar händelsen fortfarande dramats centrala personer. Förträffligt välspelad svensk spännings-tv. Årets tio bästa tv-serier 10. Mrs Davis Dramakomedi, miniserie, 8 avsnitt x 53 min, HBO Max Årets överraskning? Denna miniserie skapad av Damon Lindelof och Tara Hernandez är ett rätt udda guldkorn. Med driv och gott humör mixar ”Mrs Davis" tro, teknologi och våld i berättelsen om nunnan Simone, en av få personer som motsätter sig den världsomspännande AI som heter Mrs Davis och som har utplånat all svält och alla krig. Men detta tänker Mrs Davis inte längre tolerera. 9. Fargo  Drama, säsong 5, 10 avsnitt x 45 min, HBO Max Tv-serieversionen av ”Fargo” lyckas igen skapa succé med det välkända konceptet med småtjuvar och kriminella som liksom trillar in i händelser de inte bottnar i eller kan hantera. Denna omgång får vi bland annat njuta av en storspelande Jennifer Jason Leigh. 8. Reservation dogs  Dramakomedi, säsong 3, 10 avsnitt x 30 min, Disney+ Fina ”Reservation dogs” avslutar hela serien med denna tredje säsong med kreativitet och kvalitet fortfarande på topp. Huvudpersoner är fyra ungdomar från den amerikanska ursprungsbefolkningen i Oklahoma som drömmer om västkusten

De bästa tv-serierna 2023 – The bear och Succession i topp


Den som planerar smart kan få flera extra långhelger – och över två veckors julledighet. De röda dagarna infaller fördelaktigt år 2024 och med bara 16 semesterdagar kan du få sju härliga ledigheter. De senaste åren har varit arbetsgivarnas år, där få röda dagar infallit på en vardag. Under 2023 började det vända och år 2024 blir det ännu bättre för arbetstagarna. Men för att få ut så mycket sammanhängande ledighet som möjligt för semesterdagarna gäller det att hålla koll på de röda dagarna och börja planera redan nu.  Julhelgen 2024 kommer att infalla på ett mer fördelaktigt sätt än under 2023 och med endast två semesterdagar kan man få hela nio dagars sammanhängande ledighet. Om man istället använder fem semesterdagar kan man få sammanlagt 17 dagar ledigt i rad.  Röda dagar 2024 - hela listan: Nyår och trettonhelgen 2024 Nyårsafton är på en söndag och nyårsdagen på en måndag, vilket innebär en extra dag ledigt jämfört med 2023 när nyårsdagen inföll på en söndag.   Påsk 2024 Eftersom påsk infaller första söndagen efter den första fullmånen efter vårdagjämningen har den inget fast datum. Antalet lediga dagar är dock lika från år till år. I år infaller skärtorsdagen den 28 mars, och då arbetar vissa bara halv dag beroende på arbetsgivare och kollektivavtal.  Men när har skolorna påsklov 2024? Antingen veckan före de röda dagarna, det vill säga vecka 13, eller efter påskhelgen, vecka 14. Det är upp till varje kommun att bestämma vilken. Tar man ledigt en dag i samband med påsken kan man få fem dagars sammanhängande ledighet.  Valborg och 1 maj 2024 - extra långhelgschans Valborgsmässoafton infaller på en tisdag, men notera att Valborg inte är en röd dag. 1 maj, som är en röd dag, infaller på onsdagen. Den som tar semester torsdag och fredag får en extra lång långhelg med sammanhängande ledighet på fem dagar.  Kristi Himmelsfärd 2024 Om du tar ledigt fredagen efter Kristi himmelsfärdsdag får du fyra dagars ledighet. Pingst 2024 Pingstdagen infaller alltid på en söndag, och annandag pingst är inte längre en helgdag - sedan den ersattes av Sveriges nationaldag år 2005. Pingst ger därför aldrig någon extra ledighet.
 Sveriges nationaldag 2024 - extra långhelgschans I år infaller nationaldagen på en torsdag, vilket gör att du med en extra semesterdag kan få en härlig långhelg.   Midsommar 2024 Midsommarafton infaller alltid på en fredag, och ger därmed ingen extra ledighet. Midsommarafton infaller den 21 juni 2024.
 Alla helgons dag 2024 Många jobbar halvdag på Alla helgons afton. Här har du möjlighet att få tre dagars sammanhängande ledighet. För alla med skolbarn är höstlov vecka 44, det vill säga samma vecka som Alla helgons dag med start 28 oktober. Jul och Nyår 2024 - möjlighet till långledighet Nästa år infaller julens röda dagar på ett mer fördelaktigt sätt än 2023. Med endast två semesterdagar får man hela nio dagars sammanhängande ledighet. Och om man tar fem semesterdagar får man 17 dagar ledigt i rad.  Notera att ledighet på aftnar kan skilja sig beroende på arbetsgivare och kollektivavtal. Påskafton, midsommarafton och nyårsafton är exempelvis inte röda dagar, men allmänna helgdagar som tack vare semesterlagen kan likställas med  röda dagar.

Röda dagar: Maxa ledighet och semester 2024


Efter år av autofiktion på gränsen till narcissistisk personlighetsstörning kan man skönja tydliga tecken på en rörelse bort från självupptagenheten inom litteraturen. Författaren och kritikern Kristoffer Leandoer inleder Under streckets serie om vad vi kan vänta av året som kommer.  Det första kriteriet på en framtid är att den faktiskt måste äga rum. De flesta år vore detta en hejdundrande truism, men inte detta slutande 2023 då så mycket känns ovisst.  Fast vad ska nu litteratur med framtid till? En kritikerfalang har ju under året övertygande hävdat att den sanna litteraturen förhåller sig till sin egen eventuella undergång ungefär som Mallarmés drunknande rorsman: skeppsbrott eller inte skeppsbrott, det är väl ändå mest en formfråga.  Och visst skriver man bäst och kanske sannast utifrån ett postumt förhållningssätt, utan oro för att såra, utan hopp om beröm eller stipendier. Men litteratur är inte bara det som skrivs; inte ens i Platons idévärld är den det. Helt och fullt kan den uppstå först i mötet med läsaren (en bok är bara en ask tills den öppnas och blir Pandoras). Litteratur är kommunikation över avstånd som inte går att överbrygga på andra sätt. Om litteraturen är en spegel så är det inte sig själv man ser i den. Litteraturen vet mer än sin författare, säger professor Michael Wood i sin lekfullt provokativa ”Literature and the taste of knowledge”: när vi läser uppstår något nytt i mötet mellan vad vi själva vet och vad författaren vet; en ny kunskap som är litteraturens egen. Så även om själva texten kan ligga tiotusen år i en cementsarkofag utan att ta skada, blir den inte litteratur (eller föremål för kritisk diskurs) förrän den utsätts för en brokig, solkig, opålitlig och synnerligen skör omvärld. Jätteenkelt uttryckt: vi behöver varandra. Mer än någonsin. Vilket utgör kärnan i min framtidsbild: litteraturens seismologiskt känsliga gensvar på detta behov. Att en radikalare syn på vad själva läsandet innebär kan ta sig överraskande roliga och perspektivöppnande uttryck, låter sig anas av två böcker från senare år som på olika sätt gestaltar hur läsning i gemenskap kan utmana det invanda, Daniel Mendelsohns ”En odyssé” om en far-och-son-relation i ljuset av Homeros och Azar Nafisis ”Att läsa Lolita i Teheran”. (Det är inte så farligt som det låter, kära litteraturpurister: redan Proust visste att tiden och rummet är medskyldiga, man läser alltid någongång, någonstans.) Vi behöver varandra. Därför kommer intresset att riktas mot grupper mer än individer. Människan som samhällelig varelse; som art; som biologiskt fenomen. Bland årets romaner är Annika Norlins ”Stacken” den som tydligast pekar framåt mot dessa möjligheter: en kollektivroman där gruppen och dess dynamik är huvudperson, en skildring av ett utopiskt mikrosamhälle, ett försök att leva i ömsesidig tolerans och frihet. Hon lyckas också undvika att moralisera, trots att romanen i hög grad kretsar kring moraliska beslut.  ”Grupper mer än individer” – siar jag om socialrealismens återkomst? Inte alls, vilket framgår redan av nästa exempel: den samtida kärleksromanen återkommer som konstnärligt relevant och drabbande uttryck. Därvid stödjer jag mig på Leif Randts mästerliga tragedi ”Allegro Pastell”, där tragedins fulla omfattning röjer sig först i dess allra sista mening. Romanens kärlekspar är friska, vackra och oberoende men dömda att gå miste om varandra eftersom de aldrig behövt lära sig att avstå från något eller anpassa sig till någon

Efter autofiktionen – här är de nya litterära trenderna


Regissören Lisa Aschan tycks ha fastnat i genren avig feelgood med svärta. Men det är svårt att vara generös mot nya dramakomedin ”Tack och förlåt” som handlar om tvåsamhet, graviditet och döden. Lisa Aschan, som debuterade med det stringenta arthousedramat ”Apflickorna” (2011), om maktspel mellan två ridskoletjejer (fick det årets Guldbagge för bästa film), verkar numera ha parkerat sig i genren avig feelgood med svärta. Det här är hennes andra dramakomedi med Sanna Sundqvist i huvudrollen, efter 2019 års ”Ring mamma!”, där Sundqvist spelade en strulig Fleabag/Bridget Jones-figur som kämpar med ett komplicerat kärleksliv och en usel relation till sin mamma. Ämnen som dök upp i filmen var: tvåsamhet; graviditet; döden; dysfunktionellt föräldraskap; såriga syskonrelationer; att ta hand om sitt inre barn och stå upp för sig själv samt relationen mellan ett syskonbarn och en moster/faster.  Nu följer Aschan alltså upp med ”Tack och förlåt”, en titel som lustigt nog alluderar på pitchen till ”Ring mamma!”: ”Föräldrar väntar hela livet på att deras barn ska säga ’Tack!’ och barnen väntar i sin tur på ett ’Förlåt!’.” Och varför inte? Samma devis går ju att applicera på denna film, som avhandlar följande: tvåsamhet; graviditet; döden; dysfunktionellt föräldraskap; såriga syskonrelationer; att ta hand om sitt inre barn och stå upp för sig själv samt relationen mellan ett syskonbarn och en moster/faster.  Trots snarlik tematik har Aschan inte skrivit det här manuset själv, det har hennes danska kollega Marie Østerbye. Sanna Sundqvist spelar den här gången Sara, en betydligt mer uppstyrd kvinna med bra jobb, villa, äkta man, förskolebarn och ett småsyskon på väg. Så en kväll förkunnar maken att allt känns fel, han vill ta en paus, men innan Sara hunnit bearbeta chocken dör han av dolt hjärtfel i sömnen. Den höggravida blir med andra ord lämnad två gånger inom loppet av några timmar, men av helt olika orsaker. Så vilket slags sorg är det meningen att hon ska känna? Svärmor Helen (Ia Langhammer) hanterar tragedin genom att kavla upp ärmarna och ta hand om Sara (vars egen mamma är död) och barnbarnet, och ringer upp den storasyster som Sara sagt upp kontakten med. Linda (den Malmö-baserade komikern Charlotta Björck i sin första långfilmsroll) är en jagsvag hundägare med manipulativ/högkänslig pojkvän i yogabrallor. Hon har tagit paus från arbetslivet efter en lottovinst, och har alltså gott om tid att försöka lappa ihop relationen med lillasystern hon knappt sett sedan föräldrarna skilde sig.  Sara förknippar Linda med deras struliga pappa som svek, men ber henne ändå att flytta in, kanske delvis för att slippa vara utlämnad åt Helens omsorger. Sonen Eliot älskar snart ”morbror Linda”, men Sara har fortfarande svårt att släppa garden. Lindas konflikträdsla ställer också till det. Både Ia Langhammer och Sanna Sundqvist är Guldbaggenominerade för sina insatser. Jag hade gärna slängt in en birollsnominering till Charlotta Björck också, men har svårare att vara generös mot filmen som helhet. Det är något med mixen av ibland nästan farsartad komik (som inte alltid är så kul) och ambitionerna att skildra djupa känslomässiga sår som inte riktigt flyger, och Sanna Sundqvist har en väldigt stumt skriven roll att jobba med.

Recension: Tack och förlåt på Netflix övertygar inte


Det fortsätter att storma kring den franske skådespelaren Gérard Depardieu, som utreds för våldtäkt och sexuella övergrepp. Frankrikes president Emmanuel Macron och flera kulturpersonligheter försvarar den fallne ikonen.  Bakgrunden till de nya stormvindarna är den tv-dokumentär som visades på fransk tv i mitten av december, med namnet ”La chute d’un ogre”, eller ”En jättes fall”. Den slog ner som en bomb.  I inspelningar med Gérard Depardieu som tidigare aldrig visats, bland annat från en resa till Nordkorea år 2018, hörs den storväxte fransmannen väsa och utstöta brunstiga läten och fälla råa, sexistiska kommentarer om nära nog alla kvinnor han möter. Han trakasserar sin nordkoreanska tolk, och kallar henne för, ungefär: ”lilla fi**an”.  Under ett besök i en ridskola kommenterar Depardieu varför kvinnor rider: ”De gnider klitoris mot sadeln. De njuter enormt. De är såna slynor”. En av ryttarinnorna är bara 10 år gammal. ”Galopperar hon får hon en orgasm”, frustar Depardieu.

Efter att röken skingrats en smula utkristalliserar sig två tydliga falanger: de som vill slita ner Depardieu från hans höga tron och de som menar att han inte är fälld för några brott och därför förtjänar att höras.

– Gérard Depardieu är en enorm skådespelare, som har levererat de vackraste texterna. Han är ett geni inom sin konst. (...) Han gör Frankrike stolt, sade president Emmanuel Macron i tv-programmet ”C à vous” strax före jul.  – Jag hatar hetsjakter. Den rättsliga processen måste få ha sin gång, sade Macron.  På annandagen publicerades ett upprop där 60 kulturpersonligheter, bland dem den forna Bond-bruden Carole Bouquet, den brittiska skådespelerskan Charlotte Rampling och sångerskan Carla Bruni kritiserar den ”offentliga lynchningen” av Depardieu.  Samtidigt har vaxmuseet Musée Grévin i Paris plockat bort sin Depardieu-docka. Han har också fråntagits titeln som hedersmedborgare i den lilla belgiska byn Néchin, där han äger ett hus.  Frankrikes kulturminister Rima Abdul Malak sade före jul – samma dag Macron hyllade Depardieu – att skådespelaren tvärtom skämde ut landet.  Kulturministern vill frånta den fallne jätten hans Hederslegion – en av landets finaste utmärkelser, som föräras dem som stått för exceptionella bedrifter inom exempelvis fransk kultur.  Depardieus fall började dock långt före den senaste tv-dokumentären. År 2020 startades en utredning om våldtäkt – han misstänktes ha förgripit sig på en ung och psykiskt skör skådespelerska som sökt hans råd.  I april i år anklagades Depardieus i en artikelserie i tidningen Mediapart för sexuella övergrepp på 13 kvinnor på olika filminspelningar under 2004–2022.  Kvinnornas vittnesmål påminde om varandra. De hade känt en hand på skinkan, eller mellan benen, fått obscena och sexuella inviter och ibland hört enträget stönande. Ingen av dem hade dock vågat anmäla filmikonen till polisen, eftersom de var rädda för att aldrig mer kunna arbeta med film i Frankrike. Depardieu har under sin snart halvsekellånga karriär spelat huvudroller i filmer av storheter som Francois Truffaut, Jean-Luc Godard och Bernardo Bertolucci. Han har vunnit några av filmvärldens främsta priser, som guldpalmen i Cannes och guldlejonet i Venedig.  Den imposanta fransmannen nominerades också till en Oscar för sin roll som poeten och kärleksviskaren Cyrano de Bergerac. Men Depardieus omvittnade alkoholkonsumtion – flera vinflaskor om dagen, enligt honom själv – skaffade honom under senare årtionden också ett rykte som irrationell och rusig. Han är en av Frankrikes allra rikaste män och hans ständiga krig med det franska skatteverket skaffade honom ett rykte som både kolerisk och girig.  Ännu större skada för skådespelarens eftermäle gjorde hans kopplingar till Ryssland och Vladimir Putin

Nya avslöjanden om Depardieu – delar kultureliten


En sen, men välkommen julklapp som för Sverige allt närmare Nato. Men det turkiska utrikesutskottets besked är inte mycket mer än ett meddelande om att ”leverans pågår” av det efterlängtade paketet. Turkiets president Recep Tayyip Erdogan är en överraskningarnas man. På Natos toppmöte i somras lät det som att han höll med om att Sverige gjort allt som krävdes för att bli medlem. Det skulle ske så snart som möjligt, sa han. Presidenten skickade över den svenska ansökan till det turkiska parlamentet för ratificering, där det första steget var att den skulle godkännas i parlamentets utrikesutskott. Det borde ha gått snabbt eftersom Erdogans koalition har egen majoritet där och även oppositionens största parti är för ett ja till Sverige. Men väntan blev överraskande lång. Dagar blev till veckor och månader. I mitten av november kom en ljusning. En överenskommelse mellan USA:s president Joe Biden och Erdogan om att Turkiet skulle få köpa stridsflyget F16 sades ha löst upp knutarna. Kanske kunde Sverige bli medlem före Natomötet i slutet av månaden. Så blev det som bekant inte. Men så, på annandagen – som en försenad julklapp – kom plötsligt en ny överraskning. Det turkiska utrikesutskottet sa plötsligt ja till Sveriges ansökan, vilket i princip innebär att parlamentet skulle kunna ratificera det svenska medlemskapet redan på torsdag. Men med tanke på den oförutsägbarhet som hittills präglat processen är det knappast något man kan räkna med. Snarare får man nog betrakta det turkiska utrikesutskottets besked som ett meddelande om att ”leverans pågår” av den efterlängtade julklappen. För vad som än föranlett detta steg är det mest sannolika att Erdogan kommer att behålla frågan om Sveriges Natomedlemskap ytterligare en tid, som ett trumfkort i relationen med omvärlden och de turkiska väljarna. Positiva signaler från Biden om en framtida F16-affär sägs visserligen ha spelat roll för beslutet. Men eftersom den amerikanska kongressen – som måste ge sitt tillstånd till affären – gått på julledighet lär inget hända där förrän tidigast om ett par veckor. En minst lika viktig faktor är också det som hände dagarna före julafton i norra Irak. Där attackerade terrorstämplade PKK turkiska militärposteringar, inne på irakiskt territorium, och dödade sammanlagt 12 turkiska soldater. Nyheten kom som en chock för många turkar. För i landets många statskontrollerade mediekanaler – en överväldigande del av turkiska medier – har rapporterna om den turkiska arméns framgångar varit massiva, om hur de krossar PKK i norra Irak. Attacken riskerar att väcka frågor om hur rättvis den bilden egentligen är, vilket kan ha betydelse för nästa års lokala turkiska val. Där hoppas Erdogans parti ta tillbaka makten i storstäderna Istanbul och Ankara. Turkiets svar på attacken har hittills inneburit kraftiga angrepp mot kurdiska mål i norra Syrien. Det är inte omöjligt att de följs av ett återupptagande av tidigare planer på ytterligare invasion av Syrien, där Turkiet redan ockuperar stora områden. Det skulle säkert uppskattas av turkiska högerväljare, men riskerar också att ta udden av den mycket skarpa turkiska kritiken mot Israels invasion av Gaza och ockupationen av de palestinska områden. Det skulle även provocera USA, som är allierat med kurdiska syrier, i sin kamp mot terrorgruppen IS. Att låta Sverige närma sig Nato skulle kunna vara ett steg för att väga upp de slitningar med USA som detta kan föra med sig.  Men räkna inte med att Erdogan går längre än så. Svenska Natomedlemskapet är ett trumfkort han säkert vill behålla ytterligare en tid.  Fast den turkiska presidenten är som sagt överraskningarnas man, så man kan aldrig veta säkert.

Sverige är ett steg närmare Nato – men inträdet kan dröja


Azerierna vill gärna påpeka att de anser sig vara knutpunkten mellan Europa och Asien, skriver Susanne Ydstedt i vykort från Baku. ”Den här minareten var från början avsevärt högre, men dess topp förstördes – som så mycket annat – av en sovjetisk kanonkula”, sade vår stadsvandringsguide i Baku och halade fram en påse Whiskas ur jackfickan. Han fortsatte berätta om allt annat som förstörts av Sovjet och klämde samtidigt ut kattmaten på marken. Fram kom en katt i fint hull och började äta. Uppenbarligen såg vi, alla härrörande från en stor konferens, frågande ut. ”Man måste ju mata minst en hemlös katt om dagen, annars är man ingen anständig människa. Så gör vi i alla fall här.” Baku i Azerbajdzjan är en mycket speciell stad. Svår att inte tycka om. Gamla hus blandas med nya kreativt designade, som i sin tur varvas med sovjetiskt brutalistiska skapelser. I luften förnimmer man emellanåt en doft av råolja. Det är annars en ren stad. Städare putsar papperskorgarna på stan och det finns knappt ett löv på marken, trots att det blåser precis hela tiden. Som besökare upplever man staden som trygg, många poliser syns till. Konflikten med Armenien är förstås närvarande och ofta nämns Ryssland och Iran i samma andetag. Den stora dagstidningen på engelska har en speciell avdelning som heter ”Armenian aggression”. Azerbajdzjan menar att det är det mest sekulära muslimska landet i världen; det nämns ofta och med stolthet. Ett flertal gånger fick jag höra hur de understryker vikten av att komma ihåg historien. Att bevara minnet av vad som skett gör att strävan framåt blir mer framgångsrik, sade en. Hur? ”Ja se på Iran. Att vi kan vår historia kombinerat med att vara bestämt sekulära är vad som skiljer oss från våra grannar. Och vem går det bäst för?” Azerierna vill gärna påpeka att de anser sig vara knutpunkten mellan Europa och Asien. ”Se bara på vårt lands form! En örn som flyger mellan öst och väst!” Någonstans tycker jag mig förstå att de känner att de inte får tillräckligt med uppmärksamhet för detta från oss i Europa. Det verkar vara ett land med ambitioner. Nu hoppas de på att hämta hem COP29.

Susanne Ydstedt: I Baku präglar minnet bakåt strävan framåt


Bubbelhoppa, menstrosa och prompta är några av de 34 nyord som har gjort entré i det svenska språket under 2023. Språkrådet och Språktidningen, som sammanställt listan, har hämtat orden ur medier. AI-klonad  Kopierad med hjälp av AI-teknik, om exempelvis ett musikstycke, ett konstverk eller en röst. Citat: ”Samtidigt tror hon att AI-klonade röster och AI-komponerade låtar kommer att leda till ytterligare diskussioner. I dag tillåts AI-genererad musik på Spotify, men plattformen tillåter inte att dess innehåll används för att träna AI-modeller.” (Mora Tidning 15 oktober 2023.) Barbenheimer Samordnade aktiviteter som rör de två storfilmerna ”Barbie” och ”Oppenheimer”. Citat: ”Var för sig var ’Oppenheimer’ och ’Barbie’ till synes två ordinära filmer, men när de ställdes mot varandra samma premiärfredag i somras utvecklades det till ett kulturellt fenomen – ’Barbenheimer’.” (TT 23 augusti 2023.) Kommentar: Ordet Barbenheimer har använts för att benämna de samtidiga biopremiärerna av de två filmerna, men också för det att se de två filmerna efter varandra, samt för diskussioner om kontrasterna mellan de båda filmerna. Ordet har även använts i utvidgad betydelse om samordning av två händelser i kulturvärlden som båda drar stor publik. Bubbelhoppa Medvetet byta miljö för att komma ur sin egen ”bubbla” och på så sätt få nya perspektiv och kunskaper. Citat: ”Prata med en främling på bussen, låt slumpen avgöra din umgängeskrets – och var nyfiken. Begreppet ’att bubbelhoppa’ handlar om att lämna sin egen bubbla och lära sig förstå andra.” (Måbra 15 juni 2023) Kommentar: Till verbet har även personbenämningen bubbelhoppare bildats. Ekonomen Emma Stenström har under hösten 2023 utkommit med boken ”Bubbelhoppa”.  Cyberresiliens  Förmåga att stå emot it-attacker och upprätthålla grundläggande funktioner. Citat: ”Martin Riley kommenterade nyligen hoten mot Europas kritiska undervattensinfrastruktur, där Ryssland anklagats för att ha inlett en sabotagekampanj på djupt vatten för att förstöra viktiga energi- och datalänkar, och uppmanade nätverksoperatörer att öka tjänsternas cyberresiliens.” (Computer Sweden 19 januari 2023.) Deinfluencing  Det att i sociala medier uppmana till att inte köpa en viss produkt eller tjänst. Citat: ”’De-influencing är nya grejen så jag ska visa hajpat smink som jag inte tycker är värt det’, säger en svensk kvinna i en Tiktok-video. Taggen ’de-influencing’, anti-influering, har över 380 miljoner visningar i appen. Det här går tvärtemot vad influerare, personer med stark närvaro i sociala medier, vanligtvis gör. Det vill säga marknadsför saker i utbyte mot produkter eller pengar.” (Dagens Nyheter 23 mars 2023.) Kommentar: Deinfluencing, som varit en trend på sociala medier under 2023, kallas på svenska också antiinfluering. En person som publicerar deinfluencinginlägg kan kalla sig deinfluencer eller antiinfluerare. Orden skrivs ibland med bindestreck: de-influencing, anti-influering och så vidare. Det svenska tillståndet  Den situation i Sverige där gängkriminalitet präglar samhället. Citat: ”Under 2022 steg antalet dödsskjutningar i Sverige till en ny rekordnivå. När året summerades hade 63 personer fallit offer för en skottlossning. Siffrorna har skapat avtryck i våra grannländer – där antalet dödsskjutningar inte någonstans har passerat tvåsiffrigt under de senaste åren. I den politiska debatten används där begreppet ’det svenska tillståndet’ som ett varnande exempel.” (Göteborgs-Posten 1 mars 2023.)  Kommentar: Inlånat från norskans svenske tilstander, som fanns med på den norska nyordslistan 2017. Motsvarande uttryck används även i danskan

Här är Språkrådets lista över nyord 2023


”Lyssna på vetenskapen” är klimatrörelsens slagord. Men i frågan om växtförädling är det tvärtom. Nu drar en ny strid i gång om den nya klipp och klistra-tekniken. Ultuna ”GMO-zon börjar här” står det på dörren till en källarlokal på Sveriges Lantbruksuniversitet utanför Uppsala.  Skoskydd och labbrockar är obligatoriska innan vi får gå in. Det som sker här inne skrämmer delar av miljö- och klimatrörelsen. De varnar för okända risker med att odla och äta maten forskarna tar fram.  I ett odlingsskåp vajar en kärve med gröna och gula vetestrån. Fyra gener i deras arvsmassa har slagits ut med hjälp av gensaxen CRISPR, för att vetet inte ska ta upp tungmetallen kadmium, som kan vara cancerframkallande. Några våningar upp i huset förvaras potatisplantor i glasburkar, vars näringsinnehåll har ändrats med hjälp av gensaxen.  – Vi vill se om potatisen kan klara torka bättre, säger Irene Merino, växtforskare på SLU.  I slutet av 1990-talet började aktivister från miljöorganisationen Greenpeace att systematiskt förstöra fält där genetiskt modifierade grödor – GMO – odlades.  I återkommande kampanjer har Greenpeace varnat för stora faror för både djur och människor med gentekniken. Och budskapet har fått fäste, inte minst inom EU.  Bara en enda GMO-gröda – en genetiskt modifierad majssort – är i dag godkänd för kommersiell odling inom unionen.  Men nu kan en omsvängning vara på gång, av klimatskäl. Framtidens jordbruk behöver grödor som tål torka, högre temperaturer och andra extremväder, och kräver mindre konstgödsel och bekämpningsmedel. Och då behövs nya växtförädlingstekniker, menar EU. I februari ska EU-parlamentet rösta om ett nytt lagförslag som ska göra det tillåtet att ta fram och använda grödor med nya gentekniker, som gensaxen CRISPR. Därefter är det ministerrådets tur att ta ställning. – Jag håller tummarna för att det går vägen. Inte bara för forskningen utan också för mina barns framtid, säger Irene Merino på SLU. Lagförslaget har också väckt de gamla infekterade konflikterna till liv igen.  För hur säker är egentligen tekniken när den används i mat – och vem kommer att äga metoderna att ta fram livsmedlen? Att klippa och klistra i växters gener för att ge dem nya egenskaper har genom åren skapat stor osämja mellan forskare och miljörörelsen.  – Det har ju blivit en del av populärkulturen sedan 20 år, att GMO är något konstigt och potentiellt farligt, säger Stefan Jansson, professor i växters cell- och molekylärbiologi vid Umeå Universitet och en av Sveriges mest kända förespråkare för genteknik inom växtförädling. Han har debatterat frågan med miljörörelsen många gånger genom åren.  – Vi har ju rätt och de har fel, säger han bestämt och fortsätter: – Om vi växtforskare ska kunna göra vårt jobb och ta fram sorter som tillåter ett mer hållbart jordbruk i framtiden med mindre besprutning så måste vi få använda dessa tekniker. För de är så himla mycket bättre än den traditionella växtförädlingen. För när klimatet förändras behöver grödorna också göra det, säger Stefan Jansson.  – Här i Norrland kommer det bli varmare. Det kan vara en fördel för oss, vi kommer kunna odla fler grödor längre norrut än vi gör i dag. Men dagslängden är annorlunda här. Då måste man ju anpassa grödorna till dessa förhållanden. Och det är inte bara grödor som behöver klimatanpassas, påpekar han. – Skadesvampar och skadedjur utvecklas ju hela tiden också. Det är ett ständigt ”arms race” som pågår mellan växtförädling och skadegörare

Ny strid om GMO – miljörörelsen duckar vetenskapen


Svärmor säger elaka saker om barnbarnets bordsskick och utseende. ”Har känt att felet ligger hos mig”, skriver mamman. Begränsa umgänget – ifall ni fortsätter att ses, svarar SvD:s psykolog. Fråga: Jag och min man har tre barn. I flera år upplevde jag att svärmor och jag hade en fin och respektfull relation som tyvärr försämrades abrupt när vårt första barn föddes. Jag har sedan dess fått många elaka och gränslösa kommentarer av henne som oftast kommer ur ingenstans. Det har handlat om alltifrån mitt föräldraskap till mitt utseende, vikt, härkomst och ekonomiska prioriteringar som min man och jag har gjort. Min svärmor har en lång historia av att hamna i konflikt med andra kvinnor och har genom åren brutit med flera familjemedlemmar och vänner. Ändå har jag länge känt att felet kanske ligger hos mig och försökt reparera vår relation, inte minst för barnens skull. På sistone har jag dock lagt märke till att vår femåriga dotter har blivit måltavla för elaka kommentarer. Vår dotter har mycket integritet och är selektiv med vem hon släpper nära. Detta har vid flera tillfällen retat min svärmor som jag upplever känner sig avvisad. För att ”ge igen” har hon yttrat sig negativt om exempelvis min dotters bordsskick och utseende. Min dotter har såklart blivit mycket ledsen och jag känner inte att jag vill utsätta henne för detta. Måste vi umgås med svärmor som är elak? /Anonym Jenny Jägerfeld: Jag förstår verkligen att du inte vill utsätta er femåriga dotter för din svärmors elaka kommentarer. Att hon återkommande säger elaka saker till dig och andra vuxna är både anmärkningsvärt och oförskämt, men att hon nu även gett sig på ett femårigt barn, sitt eget barnbarn, är oacceptabelt.  Det låter som att du under lång tid har ansträngt dig för få relationen att fungera, trots att din svärmor gått över alla gränser med sina kommentarer om ditt utseende, föräldraförmåga och ekonomi.  Det verkar som om det är kvinnor – och nu även små flickor – som är din svärmors främsta måltavla. Om man vill försöka förstå henne kan man fråga sig vad det är som händer i samspelet med just kvinnor. Är det rivalitet? Avundsjuka? Somliga personer med låg självkänsla försöker ibland höja denna genom att nedvärdera andra, särskilt i situationer då personen känner sig hotad eller osäker. Skulle det kunna vara fallet med din svärmor? Beteendet handlar inte om dig Det är förstås inte ovanligt att en far- eller morförälder ibland känner sig avvisad av sitt barnbarn, vilket kan göra en ledsen och undrande. Man vill vara nära, ge och få kärlek och det kan kännas jobbigt om barnbarnet inte har lust att sitta i knät eller prata, när man själv vill. De flesta far- och morföräldrar kan då resonera med sig själv och försöka leva sig in i barnbarnets situation. Man kanske kan tänka att barnbarnets avvaktande hållning kan bero på dålig tajming, barnets personlighet eller integritet eller på att det var längesedan man sågs.  Att mentalisera på det här viset – försöka förstå och tolka andras tankar, känslor och avsikter – hjälper oss att hantera våra egna känslor. Men din svärmor ger i stället igen på sitt barnbarn, genom personangrepp. Detta tyder på en dålig förmåga att leva sig in i hur saker blir för andra samt en uppenbar svårighet att hantera och reglera sina egna känslor.  Kan lida av psykiatrisk problematik Detta, i kombination med det andra du berättar om din svärmors instabila och brutna relationer, dramatiska känsloskiftningar och impulsivitet, gör att jag funderar på om hon lider av någon psykiatrisk problematik

Måste vi umgås med elak svärmor? – Jenny Jägerfeld svarar