Kanye Wests ”Vultures 1” erbjuder några fascinerande ögonblick men är oftast bara obehaglig – ändå visar skivan att han fortfarande är kapabel att konstruera en bisarrt fängslande bilolycka.  På dagen 20 år efter debutalbumet ”The college dropout” ger Kanye West – till slut – ut den första volymen av tre utlovade ”Vultures”-installationer. ”Vultures 1” går dessutom att ta del av på andra streamingtjänster än hans egna och vanvettigt dyra Stem Player och har, numera traditionsenligt, både skjutits upp ett antal gånger och ”premiärspelats” i idrottshallar runt om USA, de som inte redan har svartlistat West för hans antisemitism. På ett av dessa evenemang bar West, enligt The New York Times, en svart ”Ku Klux Klan-dräkt” med sin egen låttitel ”Black skinhead” tryckt på ryggen.  Detta efter mängder av intervjuer där han förbehållslöst har hyllat Hitler, gärna iklädd White Lives Matter-keps och Donald Trump-merch. De flesta av hans samarbetspartners – däribland Adidas – avslutade ögonblickligen hans kontrakt, hur lukrativa de än var för alla inblandade. Nicki Minaj hoppade högljutt av ”Vultures 1” och vägrade låta West ge ut ett redan inspelat samarbete. En refuserad Black Sabbath-sampling upprörde Ozzy Osbourne som i versaler bad att slippa förknippas med ”denna antisemit som har åsamkat så många människor enorm skada”. Privata filmer där West skrålar antisemitiska uttalanden har läckts på löpande band och West valde att publicera någon slags ursäkt i sina sociala medier – på hebreiska. Omslaget till ”Vultures 1” skulle ursprungligen ha föreställt en målning av den preussiske 1800-talskonstnären Caspar David Friedrich – en landskapsmålare postumt omhuldad, periodvis nästan annekterad, av nazister. Formspråket var lånat från black metal-gruppen Burzum, lett av morddömde nazisten Varg Vikernes. Wests fascination för högerextrema Burzum är väldokumenterad. West anlitade den ryska – och på senare tid också högst kontroversiella – designern Gosha Rubchinskij för att formge både omslag och Kanyes merch samt framtida klädkollektioner. Samtidigt har ingen kunnat undgå den så publika och reality-tv-sända skilsmässan från Kim Kardashian, följd i en smått rasande hastighet av Wests giftermål med arkitekten och modellen Bianca Censori. Det slutgiltiga omslaget till ”Vultures 1” pryds av en – så när som på en genomskinlig liten stjärtduk – naken Censori, med ryggen mot kameran bredvid West i svart skräckfilmsmask. Albumet tillhör i teorin lika mycket Los Angeles-artisten Ty Dolla Signs men detta märks knappt; trots att han är konstant närvarande går det inte att lyssna på ”Vultures 1” som något annat än ett Kanye West-projekt. Han har – eller bara tar – alltid sista ordet. Det går helt enkelt inte att tävla i uppmärksamhet med West. Att han häromåret officiellt bytte namn till bara Ye verkar för övrigt för stunden vara ett minne blott.  Så vad i hela friden är det som gör att man som kritiker inte bara väljer bort att ens lyssna på – och skriva om – Wests självvållade bilolyckor och allt obehagligare och uppenbara radikalisering?  Wests inflytande är enormt. Han försökte till och med bli USA:s nästa president. Men framför allt är han en av det här seklets största artister, i perioder också en av amerikansk musiks mest betydelsefulla musikskapare. Både som den som så gott som på egen hand uppdaterade hiphopens fundament för det nya århundradet och också, långt senare, lade grunden för 20-talets arena-hiphop. Det är nog på dessa meriter från mycket länge sedan som yngre kolleger som Playboi Carti och Travis Scott ändå väljer att medverka på ”Vultures 1”

Recension: Andres Lokko om Kanye West och Ty Dolla Signs Vultures 1


Till sist rann bägaren över för partiet med riksdagsledamoten, men Jamal El-Haj stannar kvar som vilde. SvD:s inrikespolitiska kommentator om hur Magdalena Anderssons parti drabbats av det mest ”o-sossiga” det kan tänka sig.   Hur reagerar Socialdemokraterna på att ha fått sin första politiska vilde någonsin? Socialdemokrater verkar dra en lättnadens suck över att de inte behöver starta ett uteslutningsärende mot riksdagsledamoten som gått från okänd till ökänd. Att Jamal El-Haj (inte längre S) behåller sin riksdagsplats beklagas av partiet, men internt verkar en del S-källor resonera som att detta bekräftar att partiet gjorde rätt. Hans handlingar bevisar hans o-sossighet. För enligt Socialdemokraterna är problemet inte att El-Haj skulle vara en hemlig Hamas-sympatisör, utan att han inte lyder partiet.  Källor nära partiledningen har hela tiden framhållit El-Hajs lojalitet med det sekulära Fatah, Hamas motståndare, och ifrågasätter om han ens är troende muslim. El-Haj skriver själv på Facebook att det går att älska och vara lojal mot två folk: svenskar och palestinier.  För partiledningen är det tydligt att han missat att över dessa storheter måste det största sättas: S självt. Vad fick bägaren att rinna över? Källor inom partiet förnekar att det var Expressens ledarsidas avslöjanden som avsatte El-Haj. Att El-Haj försökt påverka Migrationsverket att få en konservativ imam att stanna kände partiet redan till. Men El-Haj hade enligt S-källor sagt att Migrationsverket kontaktat honom. Till Sofie Löwenmark säger han att det var han som kontaktade Migrationsverket. Här har då El-Haj inte varit uppriktig mot partiet.  Lägg till detta att han inte lyckades uppvisa ånger och acceptera partiets vishet när han bröt sin mediala isolering, utan fortsatte att försvara sin medverkan på konferensen som startade det hela.  Kanske kommer socialdemokraterna att berätta om fler omständigheter som förklarar att partiet tog sin hand från El-Haj. Men då öppnas fler frågor om partiets agerande – och det kan ses som osnyggt att ge sig på en människa som redan gett upp. Särskilt en vars dåliga mående partiet fram tills nyligen framhöll som ett skäl till att medier inte fick kontakt med honom. Vad blir konsekvenserna för Magdalena Andersson? Partiets strukturer har gjort allt för att freda sin partiledare. Gruppledaren Lena Hallengren, partisekreteraren Tobias Baudin och Skånes distriktsordförande Niklas Karlsson har alla skickats fram i olika lägen. Trots det har El-Haj-frågan fortsätt att stjäla fokus från den politik Magdalena Andersson velat prata om.  Andersson har aldrig fullständigt ställt sig bakom El-Hajs analys att detta i grunden handlar om ett rasistiskt drev – hon menar att han handlat fel och legitimt disciplinerats. Men en S-källa nära Magdalena Andersson säger att det var just högerns påstådda rasism mot El-Haj som fick partiet att försvara honom för länge och som var förklaringen till Anderssons känslosamma riksdagsframträdande i november. Det finns fortfarande många frågor om vad partiet visste när och om vilka lärdomar partiet dragit. Jimmie Åkesson lär fortsätta sina attacker om att Socialdemokraterna inte håller rent mot islamism.  Om El-Haj skulle nappa på Nyans locktoner och bli en företrädare för det kontroversiella identitetspolitiska partiet lär ifrågasättandet av S ta ny fart. Hittills finns det inget som tyder på det. Men fram tills helt nyligen var El-Haj, både ur sitt eget och partiets perspektiv, en ”fackförenings-sosse” med ett ”30-årigt partimedlemskap”. Det förändrades snabbt.

Torehammar: Så drabbas S när Jamal El-Haj blir vilde i riksdagen


Den svenska socialdemokratin har gått ner i spagat för att både attrahera medelklassfeminister och den väljargrupp som annars skulle kunna attraheras av islamistiska rörelser.
 Det var sannolikt Sofie Löwenmarks avslöjande i Expressen (9/2) som utgjorde droppen som fick bägaren att svämma över. Den socialdemokratiske riksdagsledamoten Jamal El-Haj kontaktade i juni 2017 Migrationsverket för att lämna ett personligt vittnesmål angående en asylsökande imam vid namn Ata Elsayed.  El-Haj menade att det skulle vara av stor betydelse för Sverige om denne imam fick lov att stanna här och en förlust för landet om han utvisades. Löwenmark berättar att Elsayed sedan ett par år tillbaka är verksam i moskén Skandinaviska Wakf i Malmö. Moskén är delfinansierad av Qatar, ett wahhabistiskt emirat med kopplingar till Muslimska Brödraskapet och Hamas, och som genom stora donationer ser till att sprida en mycket radikal variant av islam. Elsayed har enligt Löwenmark särskilt hyllat den andlige ledaren Yusuf al-Qaradawi som avled 2020: ”al-Qaradawi legitimerade självmordsbombningar mot israelisk civilbefolkning, har beskrivit Förintelsen som ett gudomligt straff mot judar och gav sitt personliga stöd till män som slår sina ‘olydiga’ fruar”. I lördags meddelades att Magdalena Andersson till slut tagit sin hand från den partikollega vars karaktär hon tidigare under stora känslomässiga åthävor gått i god för.  Hela historien reflekterar negativt på den socialdemokratiska partiledarens omdöme. Hon har dessutom förlorat ett riksdagsmandat för partiet eftersom El-Haj har meddelat att han kvarstår i riksdagen som politisk vilde. Men detta är en fråga som är betydligt större än Jamal El-Haj. Liksom flera röda partier i Europa har den svenska socialdemokratin gått ner i spagat för att både attrahera urbana, universitetsutbildade medelklassfeminister – liksom den väljargrupp som annars skulle kunna attraheras av islamistiska rörelser.  I Sverige har partiet Nyans trätt fram som en konkurrent till S i områden som Rosengård (partiet fick över 30 procent av rösterna i distriktet ”Rosengård centrum”). Särskilt i Malmö har socialdemokratin vid upprepade tillfällen inte förmått hålla rågången mot den extremism som återfinns i denna väljargrupp. Man kan bara hoppas att affären El-Haj kommer att leda till självrannsakan inom Sveriges största parti.


En 30 kilometer lång barriär av över 2 000 tågvagnar står uppställd i Donetskregionen. Ryssland tar till en okonventionell metod – igen. ”Den kommer knappast påverka striderna”, säger överstelöjtnant Joakim Paasikivi. Den långa ansamlingen av tågvagnar kallas ”tsartåget” och ska enligt den amerikanska tankesmedjan ISW ha fångats på bild av satellitkameror.  Varför fyller Ryssland en sträcka som motsvarar avståndet Stockholm–Södertälje med tågvagnar på rad som en ringlande ”tusenfoting?” Pärlbandet löper från orten Olenivka, söder om regionens huvudstad Donetsk, rakt söderut ner till Volnovakha i riktning mot den större staden Mariupol vid Azovska sjön. Tågbarriären ska som närmast ligga cirka sex kilometer från frontstriderna vid orten Novomykhailivka, västerut i regionen. – Det är förbryllande och det finns ingen vettig förklaring till det här. Har man gjort vagnarna orörliga och förstört boggier? Järnvägen är ju annars den största förutsättningen för att rysk logistik ska fungera, säger Joakim Paasikivi, överstelöjtnant och lärare vid Försvarshögskolan. ”Duger bara mot direkt eld” Det framgår inte av uppgifterna om de ryska styrkorna gjort ytterligare förstärkningar under vagnarna eller om de är fyllda med någon last. – Om man inte tätat där blir det svårt för specialförband att använda barriären. Som skydd duger det bara mot direktriktad eld. Artilleri och drönare flyger ju över, tillägger Paasikivi. Ryssland har tagit till okonventionella metoder förut i kriget. Under sensommaren i fjol rapporterade Sky News om ett antal sänkta fartyg som paradoxalt nog skulle hjälpa till att skydda Krimbron, den enda förbindelsen över Kertjsundet som tidigare attackerats. – Man tar till olika medel som ska se bra ut. Men den här långa sträckan av tågvagnar kommer knappast att påverka striderna. Eftersom sträckan är en bit in på ryskkontrollerad mark kan det tyda på att man förbereder sig för en långvarig ockupation, säger Joakim Paasikivi. Strider pågår i regionen utan några större operativa genombrott eller landvinningar. – Det är lätt att förledas tro att inget händer bara för att fronten inte rör på sig. Men det är hårda strider. Mark, bara räknat i få hundratal meter, byter ägare till ett högt pris, säger Joakim Paasikivi. I ställningskriget trycker ryssarna på mot Avdijivka i Donetskregionen och även längre norrut mot Kupjansk i Charkivprovinsen. Enligt sajten topwar.ru ämnar den nye ukrainske befälhavaren Alexander Syrskyj dirigera sina bästa brigader till Avdiika för att hålla frontlinjen. Rockader i Ukrainas ledning Rockaderna i den militära ledningen innebär att Syrskjys tidigare roll som ledare för markstyrkorna övertas av generallöjtnant Oleksandr Pavljuk, tidigare varit bland annat vice försvarsminister. Generalmajoren Ihor Plahuta är ny chef för de territoriella försvarsstyrkorna. Plahuta ska tidigare ha lett styrkor i Odessa. Ny befälhavare över luftvapnet är brigadgeneral Ohor Skibjuk. De kombinerade styrkorna ska ledas av generallöjtnant Yurii Sodol, tidigare befälhavare över marina jägarstyrkor, enligt Kyiv Independent.  Det ukrainska flygvapnet uppger att man under natten mot måndag sköt ner 14 av 17 drönare och en robot av typen Kh-59 som Ryssland avfyrat. Det  finns inga uppgifter om dödsfall. I lördags skördade en rysk drönarattack mot Charkiv sju människoliv, varav tre barn. Kanonmat från Nepal Ryssland ska enligt CNN till kriget i Ukraina även ha rekryterat 15 000 män från Nepal, kända som Gurkhasoldater, historiskt sett frekvent använda av Storbritannien vid många krigsinsatser, både i första och andra världskriget

Ryssland har radat upp 2 000 tågvagnar – Paasikivi förbryllad


Flygandet kommer att öka och det är viktigt att stärka Arlanda. Det hävdar infrastrukturminister Andreas Carlson (KD) som nu vill ta bort flygskatten och se ett "stopp för allt misstänkliggörande av flyget". Köpenhamns flygplats expanderar och tar allt mer av flygandet i Norden. I synnerhet när det gäller de långa linjerna med direktflyg till andra kontinenter. Som SvD Näringsliv nyligen berättat växer oron i Stockholm, där tunga näringslivsföreträdare vill se en satsning och utbyggnad av Arlanda. Kraven riktas inte minst mot infrastrukturminister Andreas Carlson (KD.)  Är det egentligen något problem att Arlanda halkar efter Köpenhamns flygplats? – Jag ser gärna att Arlandas konkurrenskraft stärks. Det är därför regeringen har gett Peter Norman ett uppdrag att samordna satsningar som stärker Arlandas konkurrenskraft, säger Andreas Carlson.  Peter Norman har tidigare både utrett läget för Arlanda och de andra svenska flygplatserna. Nu vill regeringen att han kommer fram med konkreta förslag på hur framför allt transporterna till och från Arlanda kan fungera bättre. Men behövs det verkligen någon utbyggnad? Det är ju färre som flyger nu än före covid och flygplatsen har ledig kapacitet. – Med tanke på den omställning flyget genomför (mot fossilfria bränslen) kan vi inte räkna med att flygandet fortsätter på den här nivån eller går ned. Tvärtom behöver vi ta höjd för att när flyget är ett ännu mer hållbart sätt att resa kommer fler att vilja resa med flyget, säger Andreas Carlson. Men återigen, behövs det verkligen en utbyggnad av Arlanda? – Det är långa ledtider och då behöver man vara långsiktig i sin planering. Vi kan inte bara titta på hur det ser ut i dag utan vi måste ta ansvar för en situation om 10–20 år.  Hur hållbart flyget kan bli framöver finns det olika meningar om. Flyget står i dag för 2–4 procent av de globala utsläppen av koldioxid. Andelen väntas öka snabbt framöver och flygbranschen försöker bland annat kompensera med att ersätta en del av det fossila bränslet med biodrivmedel. Men det handlar än så länge om mycket små mängder och det fossilfria bränslet är även betydligt dyrare. Eldrivet flyg  Längre fram i tiden kan det också bli tal om eldrivet flyg för kortare sträckor och så småningom om vätgasdrivet flyg. Men det är högst osäkert vad som verkligen blir kommersiellt gångbart Du räknar ändå med att omställningen blir av och att flygandet då ökar? – Ja, jag räknar med att flyget blir ännu mer hållbart i takt med de steg som nu tas i omställningen. Så flyget fortsätter vara ett attraktivt sätt att resa med i ett avlångt land som Sverige. Det är väl inte säkert att flyget lyckas ställa om? – Jag har stor tillit till de planer som den svenska flygbranschen har att ställa om. Det måste bli ett slut på misstänkliggörandet av flygets ambitioner att ställa om. En av de åtgärder som flygbranschen kritiserar mest är den svenska flygskatten. Den gör till exempel att det blir betydligt dyrare att flyga långlinjer från Arlanda än från Köpenhamns flygplats. Förhandlar om flygskatten Flera av partierna i Tidö-samarbetet har sagt att de är emot flygskatten men än så länge har ingenting hänt. Nu uppger Andreas Carlson att den utvidgade handeln med utsläppsrätter och EU:s krav på att ha mer biodrivmedel till flyget kan ändra bilden. – Det gör att flygskatten som ett nationellt styrmedel har spelat ut sin roll. Och det är flera partier som pekat på det. När försvinner i så fall flygskatten? – Det är en fråga för fortsatta förhandlingar. Jag kan bara säga att frågan är på bordet. Men tillbaka till Arlanda. Ett av de stora problemen är inte själva flygplatsen utan att det är så dåliga förbindelser dit

Flygskatten har spelat ut sin roll, säger Andreas Carlson (KD)


”En av de finaste människorna jag någonsin träffat”, säger Finlands nyvalda president Alexander Stubb om sin motståndare Pekka Haavisto. Grannlandets respektfulla valkampanj visar att en annan politisk kultur är möjlig. På söndagen valdes Alexander Stubb till Finlands president med den knappa marginalen 51,6 procent mot motståndaren Pekka Haavistos 48,4. På ytan ser det ut som om det finländska folket delats nästan mitt itu mellan högerns Stubb, som representerar Moderaternas systerparti Samlingspartiet, och vänsterns Haavisto med sin långa bakgrund i De gröna. Resultatet kanske för tankarna till den extrema polariseringen och politiska hatet i USA, eller till det låsta läget i svensk politik före Tidöavtalet. Men verkligheten i Finland är helt annan. Stubb och Haavisto är inga motpoler, utan närmast förvillande eniga i de stora utrikespolitiska frågorna. Och många finländare har nog känt att det blir bra oavsett vem av de två som blir republikens trettonde president. Valkampanjen präglades av en ömsesidig respekt och vänskaplig ton – till den grad att man skulle kunna tala om en bromance mellan 55-åringen Stubb och 65-åringen Haavisto, som båda behållit sin pojkaktiga charm. När Alexander Stubb fick veta att han vunnit valet tog han det oväntade beslutet att lämna sin egen fest för en stund och åkte till Pekka Haavistos valvaka. Där togs han emot på scenen av en leende Haavisto, som tackade motståndaren för en schysst kampanj utan smutskastning. Sedan räcktes mikrofonen över till den nyvalda presidenten, som ville ”tacka dig, Pekka, personligen, för den här resan som vi har gjort tillsammans”. – Du är en av de finaste människorna jag någonsin träffat, sa Stubb till sin politiska motståndare. Författaren Sirpa Kähkönen sa i Yles valstudio att mötet mellan kandidaterna gjorde henne plötsligt hoppfull i en samtid som ofta präglas av hårda värderingar. Chansen att plocka låga politiska poäng fanns där, om kandidaterna hade valt att ta den. Smutsigast hade det kunnat bli om Stubb hade valt att pika Haavisto för hans sexuella läggning.  Den latenta homofobin som alltså fortfarande verkar leva kvar i landet kom aldrig upp till ytan Pekka Haavisto är sedan mer än 20 år tillbaka tillsammans med Antonio Flores. En tredjedel av väljarna uppgav att Haavistos partner är en orsak att inte rösta på honom, enligt Helsingfors universitets medborgarbarometer som Svenska Yle rapporterade om. Men den latenta homofobin som alltså fortfarande verkar leva kvar i landet kom aldrig upp till ytan i valdebatten. Den politiska enigheten mellan kandidaterna beror delvis på att presidenten inte har någon inrikespolitisk makt. (I finsk inrikespolitik är det långt från frid och fröjd – en politisk strejkvåg pågår som svar på högerregeringens politik.) Men framför allt på kriget i Ukraina och det ryska hotet. Enighet är finska politikers ryggmärgsreflex inför en yttre fiende. En linje som kan sägas ha fungerat väl för det lilla landet med den långa östgränsen, men som inte kan kallas särskilt demokratisk.  Men oavsett politikens innehåll visar valkampanjen att en respektfull politisk kultur är möjlig – och det är något att inspireras av långt utanför Finlands gränser.

President Alexander Stubbs varma ord om motståndaren


En person saknas efter storbranden på Liseberg i Göteborg, uppger polisen på sin hemsida. Polisen fortsätter leta efter den försvunne personen, en man. GÖTEBORG Räddningstjänsten larmades om branden strax efter klockan 10 på måndagen. Våldsamma lågor och en tjock svart rökpelare syntes från nöjesparken. På eftermiddagen hade eldsvådan avtagit, enligt SvD:s utsände reporter. – På husgaveln fanns en stor rutschkana av plast som är totalförstörd. Det är mot den husfasaden som spridning skett med brand på flera nivåer eftersom det är en hög byggnad, säger Klas Lüppert, presstalesperson vid räddningstjänsten i Storgöteborg, vid 14-tiden. Prognosen uppges då vara god för att branden inte ska spridas mer. Ett 30-tal brandmän har varit involverade i släckningsarbetet. Inne i lokalen har det varit rökutveckling och varmt. – Den byggnaden är påverkad, men förhoppningen är att rädda delar av den. Det är också därifrån som vi arbetar för att begränsa spridning till ett intilliggande hotell, säger Klas Lüppert. Aftonbladet har publicerat ett klipp där man ser en stor explosion i byggnaden. Vad som orsakat eldsvådan är ännu okänt. Elias Lindén, Robin Börjesson, Måns Hermansson och Albin Berntsson står och ser förstörelsen tillsammans en bit bort när SvD kommer till platsen. – Det är tragiskt, säger Albin Berntsson. – Verkligen ledsamt. Jag hade absolut planerat att gå dit. Byggbolaget NCC, som är totalentreprenör för bygget av Oceana, misstänker att branden uppstått i samband med arbete på platsen. – Vi tror att branden utbröt i samband med ett arbetsmoment, men finns inget bekräftat än, säger presschef Amelie Winberg till SVT Nyheter Väst. Ett VMA (viktigt meddelande till allmänheten) utfärdades till följd av eldsvådan med en uppmaning till alla i området att gå in och stänga dörrar, fönster och ventilation. En person uppges saknad De initiala uppgifterna var att Räddningstjänsten har sökt igenom byggnaden men inte funnit någon där inne. Senare under måndagskvällen kom dock nya uppgifter på Polisens hemsida, att en person fortsatt saknas efter storbranden. Den saknade personen ska vara en man.  Polisen uppger på sin hemsida att man fortsätter sökandet efter mannen. Totalt har sexton personer uppsökt vård med lindriga skador på grund av händelsen. Ytterligare sex personer ska även ha fått vård på plats och inte varit i behov av att uppsöka sjukhus, uppger polisen. Ett vittne som Aftonbladet pratat med säger sig ha sett delar av en rutschkana flyga över området. En bit bort från branden får Rita Almahmoud hjälp att klättra över ett staket för att ta sig runt de omfattande avspärrningarna för att kunna hämta sitt barn på förskolan. Hon säger till SvD att hon är ledsen över att ha sett Lisebergs nya vattenland gå upp i rök. Så sent som i förrgår skickade hon en bild till sin syster i Dubai på den nyligen färdigställda vattenrutschbanan. – Jag skrev: ”Titta så fint vi kommer få det i Göteborg nu!” Jag planerade absolut att besöka det i sommar, säger Rita Almahmoud. Studenterna Martin Schmidt och Rasmus Håkansson kommer från Stockholm respektive Falun. Själva har de inte samma känslomässiga band till Liseberg som en del urgöteborgare. – Men man märker ju att folk tänker på det här. Min lärare sa att de planerat att besöka det här med sina barn i sommar, säger Martin Schmidt. Stora trafikstörningar – polis bistår Även polis har funnits på platsen på måndagen. – Vår primära uppgift nu är att räddningstjänsten ska kunna arbeta ostört. Vi ser till att det inte kommer in obehöriga och har stängt av Mölndalsvägen som går utanför Liseberg

Brand på Lisebergs nya vattenpark Oceana


När varuhuset NK 1956 introducerade ”den lustiga amerikanska Valentin-dagen” i Sverige var romantiken i fokus. Men passion och tvåsamhet har tonats ner. 2024 går det lika bra att skicka blommor till dig själv. Eller ge hjärtformat godis till hunden. Nallarna i butiken har budskapet ”Jag älskar dig” och chokladkakorna ropar ”Love You”. Till och med doftljusen försäkrar att de ”Älskar dig”.  Så var det dags för alla hjärtans dag igen. I år krockar den lite olyckligt med askonsdagen. – Det blir nästan en paradox eller en ironi eftersom askonsdagen är första dagen på fastan. I stället vräker vi i oss choklad och geléhjärtan, säger Jonas Engman, etnolog och intendent vid Nordiska museet. Askonsdagen inleder kyrkoårets fasta och det är en tid för bot och bättring, lugn och kontemplation. Jonas Engman tror att de flesta svenskar bara har en vag aning om vad askonsdagen är.  Att man ska visa omtanke och kärlek på Valentins dag, gärna genom att köpa något, är däremot bekant.  Kommer från medeltida sed Alla hjärtans dag har sitt ursprung i den medeltida anglosaxiska ungdomsseden att bilda par den 14 februari. Det fanns en föreställning om att fåglar bildade par just detta datum. Valentin har namnsdag den 14 februari. Valentinus var namnet på flera helgon, berättar Tommy Kuusela, forskningsarkivarie vid Dialekt- och folkminnesarkivet i Uppsala. – Om kalenderdagens Valentinus vet man nästan inget alls annat än att han led martyrdöden under andra hälften av 200-talet. Legender om honom är medeltida, mer än 1000 år efter hans död. Eftersom man vet så lite om helgonet utmönstrade den romersk-katolska kyrkan hans namn från sina martyrförteckningar under 1900-talet, säger Tommy Kuusela. Men Valentin är kvar i den svenska almanackan och 1956 blev Nordiska kompaniet i Stockholm först med att importera den ”lustiga amerikanska Valentin-traditionen – den namnsdag i februari, då herrar och damer, pojkar och flickor uppvaktar varandra med små presenter i trevliga paket, prydda med röda hjärtan...”.  Jonas Engman beskriver hur vi fick ett inflöde av kultur från USA och västvärlden under efterkrigstiden. – När vi får en ökad välfärd är det inte så konstigt att de här dagarna, mors dag, fars dag och alla hjärtans dag, kommer till oss via en kommersiell värld, säger han. Seg start för traditionen Starten för alla hjärtans dag blev blygsam, men blomsterhandlarna gjorde en ny satsning 1964. Under rubriken "Sälj mera i februari" skrev facktidskriften Blomsterbranschen 1965: ”Finns det något mera osökt att ge sin vän, sin kära, än några blommor en sådan här dag. Vilken merförsäljning kan det inte bli av den dagen.” I boken ”Sockrade hjärtan och godissugna spöken, Alla Hjärtans Dag och Halloween – två nya festseder i Sverige” beskrev etnologen Agneta Lilja framväxten av alla hjärtans dag. Hon följde reklamen från blomsterhandeln, dess främsta förespråkare, från 1960-talet till 1990-talet.  På 1970-talet var intresset inte så stort, kanske gjorde tidsandan att en kommersiell amerikansk högtid inte stod så högt i kurs. 1972 noterade tidskriften Blomsterbranschen: ”Vart har Alla Hjärtans Dag tagit vägen? ... i Stockholm ser man inte mycket till den numera, men i Malmö tycks den leva. Det vittnar åtminstone ovanstående bild från Blom-Jakobs i Malmö om/ .../ Det var en specialskyltning som slog/ ... /och resulterade i ökat klirr i kassan.” Vändning på 80-talet Först på 1980-talet fick traditionen ordentligt genomslag i Sverige, till den grad att blomsterhandlarna fick brist på röda rosor. Branschtidningen uppmanade därför köpmännen att tipsa kunderna om tulpanen som kärleksblomma i stället

Hur firar vi Alla hjärtans dag i Sverige? Blommor till sig själv


23 000 miljoner kronor – för ett avlopp som inte behövs. Men Stockholms senaste kommunala katastrofprojekt verkar passera med en politisk axelryckning. Glöm kaoset med Nya Karolinska. Glöm förseningarna med Slussen. Dessa båda olycksbarn har nu sannolikt mött sin överman i både kostnadsöverdrag och havererade tidsplaner. Och tyvärr, alla stockholmare, är det ni som får betala den här gången också. Dessutom ser räkningen ut att bli högre än för såväl NKS som Slussen. 23 miljarder kronor närmare bestämt. Jo, ni läste rätt. 23 000 miljoner kronor. Eller 23 000 per invånare i Stockholms stad. Men det kan bli ännu mer. I alla fall enligt den konsultrapport som lämnades in till stadshuset i början av oktober förra året. Jo, ni läste rätt. 23 000 miljoner kronor. Eller 23 000 kronor per invånare i Stockholms stad. Den handlar om det mastodontprojekt som går under namnet ”Stockholms framtida avloppsrening”, SFA. Projektet handlar, i korthet, om att det kommunala bolaget Stockholm Vatten och Avlopp, Svoa, ska bygga en avloppstunnel från Bromma till Henriksdal, och att utöka kapaciteten och uppgradera tekniken i de reningsanläggningar som ligger insprängda i Henriksdalsberget och Hammarbybacken. Det är ett av de mest komplexa infrastrukturprojekteten i Stockholms och Sveriges historia. Ändå fanns inte en enda journalist på plats när genomförandet beslutades av kommunfullmäktige i maj 2014. På stadshusets åhörarläktare satt en person. Plus en vakt. Från början var planen att anläggningen skulle vara i drift 2018. Redan när ärendet kom till kommunfullmäktige hade slutdatumet flyttats fram till 2020. Investeringsramen som stadshuspolitikerna godkände låg på 5,4 miljarder kronor, plus en så kallad projektreserv för oförutsedda kostnader på ungefär 500 miljoner kronor. Den rann snabbt iväg. Redan i maj 2017 var projektet försenat med ytterligare sex år. Den beräknade slutkostnaden var nu uppe i drygt nio miljarder kronor. ”Ökad omfattning och komplexitet i projektet”, stod det i handlingarna till kommunfullmäktige. Som godkände den nya budgeten och tidsplanen.  Året efter ändrades den sistnämnda på nytt. Slutdatumet sattes nu till hösten 2029. Kalkylerna pekade nu på att projektet skulle kosta upp emot tio miljarder. I början av 2022 kom krig och inflation. Under sommaren 2022 lämnade SFA:s projektgrupp en lägesrapport till styrelserna för Svoa och moderbolaget Stockholm Stadshus AB, SSAB. I den flaggade man för att den beräknade slutnotan nu närmade sig tolv miljarder kronor. Avvikelsen var dock inte tillräckligt stor för att projektet åter skulle lyftas till kommunfullmäktige för nytt godkännande. Sedan sa det slurp i avloppsrören. På hösten 2022 fick de ledande tjänstemännen i stadshuset signaler från Svoa om att kostnaderna började skena utom kontroll. Och att det inte bara handlade om konsekvenser av den stigande inflationen.  I början av 2023 anlitade därför SSAB:s vice vd Anette Scheibe Lorentzi den externa projektkonsulten Per Ling-Vannerus för att genomlysa avloppsprojektet. Han lämnade in sin rapport till stadshuset den 5 oktober. Innehållet var en chock. Ling-Vannerus beräknar slutkostnaden till 19,5 miljarder kronor, i 2023 års priser. Men eftersom han bedömer att om- och utbyggnaden av Henriksdalsverket inte kan vara klar förrän 2031, kommer slutnotan i löpande priser hamna på 23–24 miljarder kronor. I bästa fall. Det kan jämföras med Nya Karolinska. Kostnaden för att anlägga och utrusta det som kallats världens dyraste byggnad landade till slut på 22,8 miljarder. Den senaste prognosen för hela ombyggnaden av Slussen säger 21 miljarder

Stockholms framtida avloppsrening värre än Karolinska och Slussen


Många svenska män som inte accepterar en kal hjässa åker till Turkiet – där ”all inclusive” även kan inkludera hårtransplantation. Med risken att ta med sig resistenta bakterier hem. När håret är huvudsaken, men faller av lika oundvikligt som en uttorkad sommargräsmatta vissnar. Strå för strå, tills svålen lyser blank och bara en obarmhärtig rakning kvarstår för att upprätthålla ett slags frisyrmässig värdighet. Det är många mäns bittra erfarenhet av åldrande. Vissa har inte ens passerat 30 innan kalufsen sviker och självförtroendet med det.  – Men i dag vet du, så många fixar barret. Det är enkelt och ingen bryr sig längre. Tommi Cansu är frisör och driver en egen salong söder om stan. Och han vet vad han snackar om. Han har kunder som gjort en eller flera hårtransplantationer, han själv och flera av hans närmsta vänner har genomgått behandlingar både i Sverige och utomlands.  Men han verkar ändå ha fel gällande en sak.  Hår visar sig vara något alla bryr sig om. Kändisar som transplanterat hår Vi börjar mitt i Stockholms city. Poseidon är förvisso havens beskyddare, men den mytologiska guden är också av den hårigare typen med yvigt skägg och svallande lockar. Poseidonkliniken, som specialiserat sig på hårtransplantationer, ligger vackert vid Nybrovikens vattenspegel. Här har kändisar som fotbollslegenden Anders Limpar och dansproffset Tobias Karlsson sett till att hjälpa naturen på traven.  Vi kikar in i ett av behandlingsrummen. Där ligger en man på britsen, djupt försjunken i sin telefon, medan noggrant utvalda hårsäckar tas ut från givarområdet i nacken. Sedan 2021 får hårtransplantationer endast utföras av läkare med svensk läkarlegitimation. I praktiken innebär det att de som har legitimation från ett land inom EU automatiskt legitimeras, medan läkare som examinerats utanför EU måste genomgå en särskild prövning. Det berättar Gustaf Bodin, före detta advokat med världen som arbetsfält, numera vd och grundare av Poseidonkliniken. Han tar emot i ett diskret kontorsrum, drar med handen försiktigt över håret. – Tror du att jag har gjort en transplantation? ”Resultatet ska se naturligt ut” Frågan hänger i luften. Vad svarar man?  Ja, för att han jobbar med det han gör, men samtidigt kan man inte säga att han har ett hårfäste som, låt säga, Tom Cruise,  eller ett svall som liknar justitieminister Gunnar Strömmers.  – Vi vill att resultatet ska se naturligt ut och vi använder oss bara av de senaste teknikerna, säger han.  Svaret är alltså ja, han har flyttat hår från nacken till hjässan. Och det är stor skillnad mot tidigare. Han visar egna före- och efterbilder i datorn. ”Många dåligt utförda jobb” Under nästan en timme berättar han sedan om hur de på ett ”skonsamt” sätt placerar hårsäckar så tätt det går uppe på huvudet för att man inte ska se att håret är inplanterat. Det handlar om att designa det bästa möjliga resultatet.  Hårfästen av alla former och färger flimrar förbi på skärmen. De har alla sin charm och det är alltså inte bara en frisyr som gäller och som förväntas passa alla. – Om man inte placerar hårsäcksenheter med få och tunna hårstrån som växer naturligt i hårfästet så riskerar det att se ut som borsten på en kvast. Det finns fortsatt så många dåligt utförda jobb där ute, säger Gustaf Bodin. Wayne Rooneys transplantation Han vill inte peka ut någon, men många kända huvuden skärskådas, som den brittiske fotbollsspelaren Wayne Rooneys. Hans hårtransplantation har blivit en följetong efter att han 2011 gick ut och bekräftade att han skulle transplantera. ”Bli flintskallig vid 25, varför då?”, skrev han då på sociala medier

Hårtransplantationer via ”Turkish Hairlines” allt vanligare


Hårdtränande 58-åring oroar sig för ärftliga hjärtproblem. När är det dags att sänka tempot?  Råden är tydliga: Kolla hjärtat regelbundet, kör 80/20-modellen för träningen – låg- och högintensivt. Fråga: Jag undrar vad rekommendationen är när det gäller kombinationen högintensiv träning och stigande ålder. Är idag 58 år och tränar rätt mycket både cykel och löpning, framförallt långdistans, men gillar att köra slut på mig på intervallpass. SvD intervjuade för något år sedan en professor i Linköping som menade att högintensiv träning kunde orsaka hjärtskador. Jag har gjort ett par hjärtkontroller då vi haft en del hjärtproblem i släkten. Mina värden var mycket bra. De läkare jag då träffade ansåg att det inte var någon anledning till oro.  ”Ta i tills du kräks”, tyckte den ene som också själv var aktiv cyklist. Om det nu berodde på att jag vid testtillfällena hade bra värden – när är det i så fall dags att ta det lite lugnare? /Träningsfreak, 58 Per Andersson: Din fråga är ytterst relevant då det inte råder konsensus kring hur man ska förhålla sig till högintensiv träning med stigande ålder. Under tiden man tränar ökar risken för hjärthändelser, till exempel ökar risken för hjärtinfarkt vid träning jämfört med när man är i vila. Riskökningen är dock inte i närheten av de långsiktiga vinsterna man får av träning.  Riskökningen står i proportion till intensiteten, vilket innebär att högintensiva belastningar ger en något högre risk. Om man har kärl i hjärtat (kranskärl) som drabbats av åderförkalkning (så att vissa typer av plack bildats) är risken högre att dessa brister vid högintensiva belastningar, och orsakar en hjärtinfarkt, än om man är i vila. Samtidigt minskar risken för att dessa farliga plack bildas om man tränar regelbundet.  En av de viktigaste markörerna för risken att drabbas av hjärt-kärlsjukdom är maximal syreupptagningsförmåga. Ju högre värde man har desto lägre risk löper man. För att utveckla maximal syreupptagningsförmåga behöver man bedriva högintensiv träning där man bör komma upp i en hjärtfrekvens som överstiger cirka 80 procent av maximal hjärtfrekvens. En effektiv metod för att uppnå detta är intervallträning.  Med stigande ålder kommer den maximala syreupptagningsförmågan att sjunka. Graden av minskning kan i hög utsträckning påverkas av träning och då framför allt intervallträning. Ur detta perspektiv finns det skäl att i någon utsträckning bedriva en viss del av sin träning med högintensiva inslag. Ur ett allmänt tränings- och hälsoperspektiv finns det stora fördelar om man kan kombinera detta med lågintensiva pass som ger positiva effekter på den lokala uthålligheten i muskulaturen.  Det finns anledning att ha en regelbunden uppföljning av din hjärtfunktion. Om man bedriver systematisk träning med högintensiva inslag finns det skäl till att regelbundet kontrollera sitt hjärta, precis som du gjort, speciellt om det finns hjärtproblem i släkten.  Det blir allt vanligare att man behöver ha genomgått en hjärtutredning om man ska få starta i motionslopp, speciellt på kontinenten. I vissa fall kan det vara värdefullt att man, förutom ett vilo-EKG, också genomför ett EKG under arbete. Det man framför allt tittar efter är om det finns tecken till syrebrist i hjärtmuskeln eller någon farlig hjärtrytmrubbning under arbete.  Med tanke på att du genomgått en hjärtutredning tycker jag att du kan fortsätta med högintensiva inslag i din träning om du inte får symtom under din träning

Idrottsläkaren: Träningsmodell 80/20 bra även ur hälsoperspektiv


Finländarna har gjort sitt val. Alexander Stubb står som segrare. Enligt forskaren Charly Salonius-Pasternak lär Rysslands president Vladimir Putin ta tillfället i akt och sätta Finlands nye president på prov. Jubel urbröt på Stubbs valvaka när Yles prognos publicerades 19:55 på söndagskvällen. Strax därpå erkände sig Pekka Haavisto besegrad – och gratulerade Stubb till segern.  – Det här är mitt livs största ära. Det här är den största uppgiften en människa kan få, säger Alexander Stubb, enligt Yle. När rösträkningen avslutades vid 21-tiden slogs segern definitivt fast. Stubb fick 51,6 procent av rösterna, mot Haavistos 48,4 procent. Alexander Stubb, 55, tidigare statsminister och triatlet, har varit förhandsfavorit i opinionsmätningarna. Men Pekka Haavisto, 65, tidigare utrikesminister, har knappat igen på försprånget inför valdagen. Relationen med grannlandet Ryssland blir en nyckelfråga för den nya presidenten. – Man kan utgå ifrån att Ryssland kommer att fortsätta sätta tryck på Finland, genom flyktingvågor eller cyberattacker, precis som de upprätthåller tryck på hela Europa, säger Johan Norberg, militäranalytiker vid Totalförsvarets forskningsinstitut, FOI, till SvD. President Putin ställde före invasionen av Ukraina krav på att Nato inte skulle expandera österut. Finland och Sverige gjorde precis tvärtom – och sökte medlemskap. Charly Salonius-Pasternak är senior forskarassistent vid finska utrikespolitiska institutet i Helsingfors. Han utgår ifrån att Putin kommer att vilja sätta Alexander Stubb på prov. – Jag skulle bli förvånad om han inte på något vis vill testa den nya presidenten. Det kostar ingenting att skicka lite mer människor mot den finska gränsen eller flyga med jaktplan lite för nära gränsen. Hybridangrepp kan göras, bara för att det inte kostar något, säger Charly Salonius-Pasternak till SvD.  Den avgående finske presidenten Sauli Niinistö har enligt Yle varit en av få statschefer som haft direkta kontakter med Putin på senare tid. I december 2021 talade han med Putin på telefon. – Putin formulerade sig mycket formellt. Det lät som om han läste meningarna innantill från ett papper. Han upprepade bara kraven, utan att säga något mer, har Niinistö sagt till Yle.  Inför presidentvalet har inställningen till Putin har varit en av relativt få skillnader mellan presidentkandidaterna. Frågan ställdes nyligen på sin spets i Yles valdebatt. Alexander Stubb sade att han inte skulle svara om Putin ringde för att gratulera honom till segern. Pekka Haavisto hade en motsatt inställning. Han skulle svara om Putin ringde, eftersom Haavisto anser att det är viktigt att upprätthålla en dialog. Stubb såg då sin chans att gå till attack. Finland skulle se ut som ”Rysslands pudel”, sade Stubb i valdebatten.  I övrigt har valkampanjen till stor del präglats av samförstånd mellan kandidaterna när det gäller Finlands relation till Nato och till Ryssland.  – För Pekka Haavistos del är det inte så mycket fråga om hans bakgrund i De Gröna som folk har problem med, utan framför allt att han ligger vänsterut, säger statsvetaren Åsa von Schoultz till Yle. I valrörelsen har Alexander Stubb dock varit mer positiv till kärnvapen på finskt territorium än sin motståndare. Charly Salonius-Pasternak säger till SvD att Alexander Stubb nu kan sätta sin prägel på vilken sorts Natomedlem Finland blir. – Det kan handla om hur aktivt man deltar i Nato-operationer och hur Finlands profil blir gällande kärnvapendelen av Nato. Johan Norberg tror att det spelar mindre roll vem som blir president i Finland. Detta eftersom landet har övergett sin tidigare position och tydligt blivit en del av väst. Enligt Johan Norbergs bedömning är Kreml i första hand upptaget med kriget i Ukraina. På den världspolitiska scenen stundar även händelser som kan ha större betydelse än det finska valet. – Ryssland har viktigare val framöver, dels det egna presidentvalet, dels det amerikanska presidentvalet

Alexander Stubb blir Finlands nya president


En befolkning som inte längre blir större innebär radikala förändringar för ett land som vant sig vid att ständigt växa. Vill vi verkligen ha ett krympande Sverige?  Mycket kan sägas om svenska politiker, men knappast att de inte kan ändra sig. Problemet är oftast att de gör det alldeles för mycket. I det välbekanta fallet migrationspolitiken gick de på nolltid unisont från en mycket liberal sådan till en mycket restriktiv. Men förvånansvärt få av dem pratar om vad det skiftet innebär för demografin. Befolkningsökning har länge varit en svensk självklarhet. Det har drivit investeringar och utbyggnader. Allt från motorvägar och sjukhus, till idrottsarenor och köpcentrum har byggts för att tjäna en växande befolkning. I kommunala och statliga planer har fler människor varit självskrivna förutsättningar. Men nu ska denna epok vara över. Folkökningen sedan millennieskiftet har till nästan 80 procent bestått av invandring. Den vägen stängs nu av politiska skäl. Och de återstående 20 procenten – som bestått av barnafödande – stänger vi själva.  Ett mått på hur en befolkning förändras genom barnafödande kallas ”summerad fruktsamhet”. Det berättar hur många barn varje kvinna i snitt föder under sitt liv. För tillfället är antalet 1,5.  Den som är snabb i huvudet (och har grundläggande biologikunskaper) kan räkna ut vad det innebär på en generations sikt. Lägg till en obefintlig nettoinvandring och resultatet blir ett Sverige som krymper. Något vi inte varit med om sedan nödåren på 1800-talet. Hur påverkar det ett land som under lång tid vant sig vid att bygga nytt och bygga bättre? Vars städer länge växt och vars infrastruktur expanderat?  Politiker som har ett krympande land som mål borde svara på sådana frågor. Barnafödande är upp till medborgarna själva, men invandringen är en politisk fråga, där man kan ändra sig. Kanske är det snart dags att göra det, lika ordentligt som senast. Annars riskerar politikerna att som vanligt konstatera att de varit naiva.

Andreas Ericson: stoppad invandring leder till minskad befolkning


På Uppsala stadsteater iscensätts Lisen Adbåges civilisationskritiska eko-skräckis med vissa garderingar. Det blir ändå ett allkonstverk som lyfter. ”Om man vill skrika får man det”, försäkrar publikvärden under insläppet till salongen inför premiären av ”Furan”. Ofta i samband med teater för de allra minsta ges publikvårdande anvisningar av den typen: ”På teatern är alla känslor ok.” Nu när det nalkas skräckis är det i synnerhet nödvändigt med en verbal bekräftande klapp på axeln. Lisen Adbåges Augustprisnominerade bilderbok som är förlaga till uppsättningen är för den vuxna barnfria läsaren som är väl bevandrad i skräck (alltså mig) uppseendeväckande obehaglig och står i nära släktskap med mangaförfattaren Junji Itos skräckserier där gränserna mellan arkitektur, natur och människa upplöses, liksom David Cronenbergs tidiga body horror-filmer. Samtidigt ger Adbåge något alldeles eget. För även om ett vanligt förekommande motiv inom skräck gestaltas här – en kärnfamilj flyttar in i ett nytt hus – är det som att själva skräckelementet kastas omkull. Här är det inte en främmande makt som inkräktar på familjens livsutrymme – det är familjen som är den främmande makten. ”Furan” är ekologisk civilisationskritik där skogen och naturen slår tillbaka mot det antropocentriska herraväldet.  Lisen Adbåges murriga senapsgula färgpalett har överförts till scenen med hjälp av tvådimensionella kulisser. I fonden skymtar en blank sjö och ett förfallet hus i furu. En excentrisk dam (Jesper Feldt) med ett vedträ, en regelrätt Log Lady ur tv-serien ”Twin peaks”, ledsagar oss in i tallskogens mystiska domän där den lilla familjen precis ska till att bygga ett nytt hus. Först måste några tallar huggas ner – men är inte deras grenar lite väl människoarmsliknande?  Andreas Huumonens ljuddesign förstärker och osäkrar platsen – ett gnyende eller en suck hörs från skogen, och sedan ett isande skrik när Mamsen (Madeléne Evertsson) sätter yxan i ett av träden. Deras sav liknar blod, och snart ser Mamsen ut som någon ur en våldsam slasherfilm med allt blod… jag menar sav, över hela sig. Barnen finner sig så småningom till rätta i sitt nya hem, fastän äldsta dottern Florence (Alice Stenberg) aldrig får till det med mobiltäckningen medan pappa (Vilgot Paulsen) för det mesta drar träiga pappaskämt. Allt är frid och fröjd tills yngsta barnet Rodis (Simon Rodriguez) vaknar upp med barkliknande utslag. Återigen tar ljudillustrationerna huvudrollen när de förstärker familjens metamorfos från en livsform till en annan. Boken förmedlar en ruskig berättelse med ett melankoliskt stråk i bildspråk och sensmoral: människan lär sig aldrig. Nora Nilssons bearbetning och regi har inte med sig samma ton, utan skådespeleriet framträder som manierat och överspelat. Likaså framstår den komiska Vedträdamen som en pålagd humoristisk gardering ifall det skulle bli för otäckt, en darling som ger träsmak. Ändå lyfter föreställningen tack vare en allkonstnärlig helhet: ljud, ljus, scenografi och mask. Lite på samma sätt som skogen är summan av alla träd.

Recension: Naturen slår tillbaka i ”Furan” på Uppsala stadsteater


Publiken stängs in tillsammans med skådespelarna i ”Hilda” och tvingas uthärda ett förlopp av mänskligt utnyttjande som vi i längden inte kan blunda för. Det är både plågsamt och bra. Den franska författaren Marie NDiaye har en far från Senegal. Därför är det inte troligt att hennes fiktiva Madame Lemarchand hade velat ha henne som hemhjälp. Madame Lemarchand är i stället extatisk inför utsikten att få Hilda, som inte riskerar att förflyttas till något fjärran land, när hon själv behöver henne som mest. Den svenska urpremiären av ”Hilda” äger rum i en ganska trång kub som ännu luktar av färskt trävirke. Där är publiken instängd tillsammans med skådespelarna i en situation som blir alltmer outhärdlig. Allt börjar med ett anställningsförfarande i sann patriarkal anda, där Madame Lemarchand gör upp med Franck Meyer om att ”få” hans fru till att ta hand om hennes barn, som hon inte orkar med. En gång fick hon ta hand om dem ensam i en hel dag, En i sanning fruktansvärd upplevelse.  Ja, redan från början står det klart vad det är för virke i den unga frun, som behöver stöd i hemmet. Hon kallar sig ”vänster” och uttrycker gång på gång jämlikhetstankar. Hon vill inte ha en underordnad, hon vill arbeta sida vid sida med en jämlike. En jämlike som ska älska henne och lyda hennes minsta vink.  Trots Francks försök att få hustrun inblandad i överenskommelsen, blir det som fru Lemarchand vill. Och sedan utvecklas relationen mellan henne och Hilda steg för steg, utan att Franck kan påverka detta. Han får inte träffa Hilda, vars arbetsdagar blir allt längre och intensivare, och inte vi heller. I publiken måste vi dela Francks frustration över att aldrig se Hilda själv. Hon är en vara på marknaden, lika frånvarande som någonsin Godot. Eva Rexed har övertagit rollen som Madame Lemarchand, och det gör hon med suverän kontroll över sina uttrycksmedel. Hon talar, talar, hon kryper ihop, ålar sig fram, smeker och slår, förför och hotar. Jesper Söderbloms Franck har inte en chans mot henne. Hon har orden, klassen, pengarna, han har sin tystnad och sin starka kropp. Men den bryts ner på ett farligt arbete, antytt genom rök som då och då drar in över scenen.  Madame Lemarchand är så överdriven i sin dubbelhet att det till en början är lätt att ta avstånd från henne. Så går det väl ändå inte till. Inte i Sverige i alla fall? Inte så öppet? Men hon blir alltmer en modell för det utnyttjande av människor som pågår i många branscher, i många länder. Ändå ser Madame Lemarchand Hilda som lyckligt lottad. De andra fruarna är SÅ omänskliga.  ”Hilda” påminner om Eugène Ionescos ”Lektionen” där läraren tar emot och mördar drösvis av elever.  Det blir både helt absurt och alldeles sant.  Eva Rexed har en mycket krävande roll, men det har även Jesper Söderblom, vars Franck kämpar i hård motvind utan att ha orden till hjälp.  På slutet kommer även Isabelle Grill in i handlingen. Hennes roll är så realistisk att den krockar med det absurda anslaget. Vad är det egentligen för slags drama som Gustav Englund har iscensatt?  Kanske spelar det inte så stor roll. Det Hilda och Franck och vi i publiken utsätts för är så plågsamt i sin utdragenhet att vi inte kommer undan. Så här motsägelsefull är världen. Det får vi tugga i oss.

Recension: ”Hilda” på Göteborgs stadsteater är plågsamt bra teater


Han är fotbollskillen som blivit Travis Kelce med miljontals. Relationen med Taylor Swift har gett honom fans i nya läger – och lagt grund för en konspiration om att hela Super Bowl är riggat. Världens mest inflytelserika artist, en av NFL:s bästa spelare genom tiderna, amerikansk valrörelse och stundande Super Bowl. Det är ingredienserna i den konspirationsteori som fått den amerikanska högern att gå i spinn de senaste veckorna. Kort sagt går teorin ut på att paret Taylor Swift och Travis Kelce – popikonen och den amerikanske fotbollsspelaren – är del av en ”liberal komplott” mot ex-presidenten Donald Trump. Flera högerprofiler hävdar att det redan är bestämt att Travis Kelces lag Kansas City Chiefs kommer att ta hem segern mot det andra laget San Francisco 49ers. Lagen möts på söndag i Super Bowl, den årliga NFL-finalen i den amerikanska fotbollsligan för herrar. Det sportsliga har hamnat i skuggan Det är USA:s största sportevenemang, men det sportsliga har i år hamnat i skuggan.   Taylor Swift och Travis Kelce blev ett par så sent som i höstas. Enligt konspirationsteorin kommer det populära paret att använda kändisskapet för att uttrycka sitt stöd, så kallat ”endorsement”, åt sittande president Joe Biden. Hela Super Bowl är alltså riggat till Demokraternas fördel, lyder tesen. Vem är då denna Travis Kelce som tillsammans med Taylor Swift just nu bildar världens kanske mest kända par? Objektivt är han en typisk fotbollsspelare. 196 centimeter lång. Väger 113 kilo. Han har beskrivits som en bra kille som alltid jobbar hårt. Travis Kelce har också utnämnts till en av de bästa spelarna på sin position genom tiderna. Hans lag, Kansas City Cheifs, spelar nu sin fjärde Super Bowl-final på fem år och kan ta sin tredje titel under den perioden. Kelces position på planen, tight end, räknas ofta som den tuffaste i amerikansk fotboll. Spelaren måste vara kraftig som en linjespelare, smidig som en runningback och snabb som en receiver. Får kärlek från Swifties Tillsammans med sin bror Jason Kelce, som också är en av USA:s bästa spelare i NFL, har han podcasten ”New Heights”. Det senaste året har den rankats som en av de största i både Kanada och USA. Stödet från fotbollsvärlden hade Travis Kelce alltså redan före relationen med Taylor Swift. Och nu har han även fått kärlek från hennes fans – så kallade Swifties. När deras relation blev offentlig översvämmades Kelces sociala medier av Swifties som kallade honom ”Mr Swift”. Sångerskans fans fick även upp ögonen för amerikansk fotboll. En match i oktober, där Swift närvarade, lockade omkring två miljoner nya kvinnliga tittare, framför allt i åldersgruppen 12 till 17 år, enligt NBC. I helgen kan dessutom den amerikanska spelmarknaden slå alla rekord. Mer än var fjärde amerikan väntas spela på Super Bowl, vilket är 35 procent fler jämfört med förra årets final. Även där bedöms Swift-effekten ligga bakom, enligt analytiker. Man skulle kunna tro att Swift–Kelce skulle ena ett splittrat USA. En traditionellt konservativ grupp fotbollsfans som förenats med liberala och progressiva poptjejer. Men så är inte fallet, skriver tidningen Slate. Så fort ryktena om deras relation började spridas började flera högerprofiler ifrågasätta Kelce. Hade relationen gjort honom woke? Det är en samlingsterm för någon som är medveten om olika orättvisor i samhället och ses av vissa som en överdriven politisk korrekthet. Under hösten valde han att vara ansiktet utåt i en reklamfilm som uppmanade amerikanerna att ta en påfyllnadsdos av covidvaccinet. Bakom kampanjen stod läkemedelsföretaget Pfizer, ett bolag som i sin tur blivit en del av konspirationsteorier under pandemin. Har tagit ställning tidigare ”Är det här vad som händer när du börjar dejta Taylor Swift?”, skrev den konservativa debattören Tomi Lahren på X. Taylor Swift har också kallats woke genom åren, mycket på grund av att hon är för hbtq-rättigheter och mot rasism och könsdiskriminering

Teori om Taylor Swift och Travis Kelce sprids inför Super Bowl


En hudfärgad kalsong i mindre modell, Windows 95 och ett stort ägg täckt av jeanstyg. Finland kommer att bjuda på ett udda bidrag i Eurovision. Svenska Loreen och låten ”Tattoo” korades till vinnare av Eurovision i Liverpool förra året. Men det var med finska artisten Käärijä flåsandes i nacken. Låten ”Cha cha cha” var publikens favorit, att Loreen fick triumfera var tack vare juryns röster.  Nu har Finland röstat fram årets bidrag. När Eurovision går av stapeln i Malmö 7–11 maj kommer vårt östra grannland att representeras av låten ”No rules” med Windows95man. Bakom artistnamnet står Teemu Keisteri och Henri Piispanen. Segern var en jätteskräll. ”En blackout” säger Teemu Keisteri, enligt Hufvudstadsbladet. – Det här har varit en långvarig dröm för mig. Jag har alltid tänkt att jag är bra på att uppträda och sprida glädje. Numret då? Det sticker ut på många sätt. Showen inleds med ett gigantiskt ägg klätt i jeanstyg. Ägget öppnas, rök sipprar ut och därinne ligger Teemu Keisteri. Loggan för det gamla operativsystemet Windows 95 pryder hans keps och tröja. I övrigt består outfiten endast av sandaler med strumpor och ett par små hudfärgade kalsonger. Musiken, en form av enformig eurodance, pumpar på. Efter ett tag flyger ett par jeanshorts in på scenen i en vajer. Ett pyrotekniskt crescendo avslutar numret. Hur det kommer gå för Windows95man i Malmö återstår att se. Klart är emellertid att Windows-loggan inte får följa med till Sverige. Den strider nämligen mot SVT-förbudet mot marknadsföring, skriver Iltalehti. Efter invasionen av Gaza har artister i Sverige och Finland krävt att Israel ska stoppas från att delta i Eurovision. Arrangören EBU, den europeiska radio- och TV-unionen, har meddelat att Israel inte kommer att uteslutas.  – Vi har beslutat att delta i Eurovision. Det är en fruktansvärd situation. Vi hoppas att Israel inte är med, säger Teemu Keisteri till Iltalehti.

Windows95man klar att representera Finland i Eurovision 2024


Efter två år fick Sara inte längre effekt av sin styrketräning. Lösningen på problemet är egentligen rätt enkel, menar experterna. Sara Parkkonen tävlar i styrkelyft, och hade länge tränat målinriktat för att bli starkare i bänkpress. Under två års tid upplevde hon att träningen gav önskad effekt. Men en dag planade det bara ut. Sara hade nått det som allmänt brukar kallas för en träningsplatå. – När jag började med styrkelyft läste jag på en del, så jag visste att det här kunde ske för eller senare, säger Sara. Hon började att träna mer för att komma förbi platån, men utan effekt. Det var som att hennes kropp bara tog emot all träning men utan att utvecklas, beskriver Sara. Träningen slutar ge effekt Vi kan inte förvänta oss en linjär ökning av muskelmassan i takt med att vi tränar väldigt länge, betonar Tommy Lundberg som är docent i fysiologi vid Karolinska institutet, och forskar om styrketräning och muskelfysiologi. – Alla förstår nog att den ökning du får i början omöjligt kan fortsätta i samma takt, då skulle du till sist hamna i Guinness rekordbok. Forskning har också visat på lägre progression efter de första tolv veckorna, säger Tommy Lundberg. ”Folk väljer 50 procent av max” Men vad denna platå kan bero på kan variera, fortsätter han. För att muskelmassan ska fortsätta att växa behöver vi stimulera musklerna mer och mer med tiden enligt principen om så kallad progressiv överbelastning.  Det vill säga att stegvis öka på vikten, antal repetitioner och träningsfrekvens. Om vi inte gör det är det lätt att träningen slutar ge effekt. – Forskning har visat att när folk väljer vikter så väljer man i genomsnitt en belastning på drygt 50 procent av vad man maximalt orkar lyfta. Då behöver du göra rätt många repetitioner för att få bra resultat. För både styrketräning och konditionsträning gäller att ju mer du anstränger dig, desto bättre resultat får du, säger Tommy Lundberg. Se upp för kaloriunderskott En annan förklaring kan vara att den så kallade proteinsyntesen – som bidrar till bildandet av muskelproteiner och som förhöjs av träning och i synnerhet av styrketräning – förhöjs under mycket längre tid i början av en träningsperiod jämfört med efter en tid. – Det är väl den enklaste förklaringen, att muskeln inte svarar lika starkt efter en tid. Generellt är den potentiella ökningen av muskelmassan också rätt reglerad av faktorer som genetik, säger Tommy Lundberg. En ny forskningsöversikt utförd vid University of Mississippi pekar på bland annat troliga begränsningar i hur pass stor en muskelcell kan bli som orsak till att träningen inte längre verkar ge effekt. En annan orsak kan enligt översikten vara ett för litet kaloriintag i relation till muskelmassan, då nedbrytningen av befintligt muskelprotein ökar vid kaloriunderskott om man inte anpassar kosten till ökad träning. Svårare få muskler redan vid 40 Med åldern blir det efter hand svårare att bygga muskler när den så kallade anabola resistensen sätter in, det vill säga när kroppen svarar sämre och sämre på muskelbyggande stimulans som träning. Det är oklart exakt när denna process inleds, menar Tommy Lundberg, men troligtvis redan i 40–50-årsåldern. – Om du har börjat bygga muskler i ung ålder har du antagligen byggt upp muskelceller som kan bli ännu större än om du börjar träna senare. Men de flesta har ju inte som mål att få jättestora muskler, utan man tränar för hälsoeffekterna och styrkan, säger Tommy Lundberg. ”Nervsystemet blir bättre” Jessica Norrbom är doktor i fysiologi och forskare vid Karolinska institutet. Hon ger ytterligare en ledtråd till att vi i början kan märka stor effekt av träningen, varefter den planas ut

Effektiv styrketräning – forskarna om hur du lämnar träningsplatå


Nästan två år efter Rysslands anfallskrig mot Ukraina rustar president Putin ett annat område – Arktis. Utbyggda baser, vapentester och nya attackubåtar tvingar såväl Sverige som Nato att vända blickarna norrut. Budskapet från den ryska marinchefen var tydligt.  – Utvecklingen av vår militära närvaro i Arktis anses vara en nödvändig åtgärd för att möta hot mot Ryssland och trycka tillbaka andra länders aggressiva beteenden. Det här var på den stora Arktis-konferensen i ryska Sankt Petersburg i december 2023.  Inför de 2 000 åhörarna slog Amiral Nikolaj Jevmenov fast att hotet från väst nu tvingade Ryssland att göra en ”fullskalig expansion bortom gränsen” för landets ekonomiska zon. Alltså bortanför Rysslands internationellt accepterade intressesfär som sträcker sig 37 mil från land, rakt ut i Norra ishavet. I strid mot FN:s havsrättskonvention. Rustar upp norr om polcirkeln Satsningen på Arktis är inte ny. Redan i slutet av sommaren 2022 – när omvärlden fortfarande var chockad över Rysslands fullskaliga krig mot Ukraina – varnade Natos generalsekreterare Jens Stoltenberg för att president Putin sagt sig beredd att skydda Arktis vatten ”med alla medel”.    Och för att Ryssland så kraftigt rustat upp norr om polcirkeln. ”På senare år har Ryssland ökat sin militära aktivitet väsentligt[...] De har öppnat hundratals nya, och före detta sovjetiska, arktiska militära anläggningar, inklusive flygplatser, djuphamnar och använder nu regionen för att testa nya vapensystem” skrev Stoltenberg i en text där han också konstaterade att det snabbaste sättet för Ryssland att nå USA med långdistansrobotar, är att skjuta dem över Nordpolen. Och så kallade han det ryska agerandet för ”en strategisk utmaning” för försvarsalliansen. Här är det värt att stanna upp. Nato-chefen pratar alltså om en tydlig rysk upprustning. Samtidigt skyllde den ryske marinchefen i början av den här texten Rysslands militära satsning på att landet är hotat av väst. Hur går det ihop?  Det hela går att förklara med ett enda ord: Klimatförändring. – När Arktis var fruset så var risken att Ryssland skulle bli attackerat norrifrån ganska låg. Isen var ett skydd. Men när isen smälter så upplever Ryssland att den norra kusten, där deras Norra flotta är baserad och viktiga naturresurser finns, är hotad. Stefan Lundqvist är kommendörkapten, Arktisforskare och lärare i krigsvetenskap vid  Försvarshögskolan i Stockholm. Han förklarar att när temperaturhöjningen norr om polcirkeln gått fyra gånger så fort som i resten av världen, så har isarna smält snabbt. – Ryssarna har då gjort en enorm upprustning längs hela sin norra kust för att få kontroll. Så att ingen annan ska få för sig att använda det här området.  När vi talas vid befinner sig han på det ansedda US Naval War College i Newport, på den amerikanska östkusten.  Skapar försvarsbubbla i Murmansk Anledningen till att han är på plats i USA är ett projekt om just Arktis, där Stefan Lundqvist är Sveriges representant. Syftet är att ta fram strategiska råd till de deltagande ländernas marinchefer om hur Ryssland ska kunna avskräckas militärt.  Stefan Lundquist beskriver hur Putin nu håller på att dubblera den ryska militära förmågan i norr och skapa en slags försvarsbubbla runt Norra flottans bas i Murmansk på Kolahalvön. Samtidigt har resten av landet i till stor del dränerats på vapen och soldater, eftersom de istället skickats till fronten i Ukraina.  – Norra flottan är ju inte bara en flotta, utan en hel försvars- eller krigsmakt, där både flygvapen- och de marina resurserna växer. Antalet ubåtar som kan attackera med kryssningsmissiler eller avancerade hypersoniska missiler ökar

Arktis: Putin rustar upp – kan utmana Nato


Ultraprocessade matvaror lockar oss att hetsäta – det är tesen i läkaren Chris van Tullekens bok om moderna matvanor. Vincent Flink Amble-Naess tvivlar på somliga av hans slutsatser. När man utförde experiment på Hadzafolket i Tanzania, la man märke till ett förvånande faktum. Trots att de sprang flera kilometer om dagen förbrände de inte fler kalorier än människor i västvärlden. Resultaten har bekräftats genom undersökningar av andra stammar. Förvånansvärt nog tycks det också gälla för andra arter. Schimpanser som lever i fångenskap – en passande analogi för vårt eget tillstånd – förbränner lika mycket som sina vilda kusiner. Orsaken till vår tids fetmaepidemi kan alltså inte vara enbart vår stillasittande livsstil. Snarare än med minskad förbrukning, har det att göra med ökat intag. Dieten är boven i dramat, kort sagt. Om dessa experiment förtäljer den nyutkomna boken ”Vad vi äter. Om ultraprocessad mat, vad den gör med oss och varför vi inte kan sluta äta den” av Chris van Tulleken, läkare och forskare vid University College i London. van Tulleken driver tesen att det är den nya typen av extremt raffinerade mat- och dryckesvaror som förklarar vår viktuppgång. Med hjälp av högteknologiska laboratorium har matvaruföretagen lyckats skapa produkter som helt enkelt är för svåra att motstå. Tesen är långt ifrån okontroversiell. När jag själv studerade medicin var det som lärdes ut att det är sammansättningen av näringsämnen som avgör ett livsmedels påverkan på vikten. van Tulleken hävdar tvärt om att det är tillredningen som är avgörande.  Men allting sönderdelas ju ändå i mag- och tarmkanalen, så man kan fråga sig varför detta skulle spela någon roll. van Tullekens svar är att tillredningen avgör hur mycket man äter. En gynnsam sammansättning spelar ingen roll om man äter alldeles för mycket. Kaloriöverskottet ger alltid upphov till fetma. Så vad är då processad mat? En god tumregel är: Det som är inslaget i plast och innehåller minst en ingrediens som man inte hittar i ett vanligt kök. Det är en extremt heterogen grupp av varor van Tulleken beskriver, men vissa saker har de faktiskt gemensamt. Bland annat är de ofta mjuka och går fort att äta. Själva hastigheten spelar roll, skriver van Tulleken, och jämför med andra beroendeframkallande substanser. Till exempel är det mindre vanebildande att äta morfintabletter än att injicera direkt i blodet.  På samma sätt är det med mat. Att äta en skiva processat bröd tar en bråkdel så lång tid som att äta ett surdegsbröd som bakats naturligt. Det beror på att så gott som alla fibrer är uteslutna. Likadant är det med de flesta processade produkterna: De är så lätta att äta att man knappt märker att man äter dem.  Många har varit med om episoder av hetsätning, upplevelsen av kontrollförlust vid matintag. Inte sällan gäller det just ultraprocessade produkter som chips, godis, frukostflingor, färdiga smörgåsar och dylikt. Man kan fråga sig hur många som har upplevt något liknande med havregryn, grekisk yoghurt eller – för all del – ens med vanligt socker. Här har nog tillredningen en större påverkan än näringsprofilen. Ibland går van Tullekens analys över styr. Till exempel hävdar han att de företag han skriver om inte är matvaruföretag, utan bara vill ”extrahera pengar” från sina kunder. Jag frågar mig om inte alla företag fungerar på det viset. Tror kanske van Tulleken att förlaget som säljer hans böcker saknar vinstintresse? Den processade maten förklarar heller inte bara fetmaepidemin, får vi veta, utan miljöförstöringen, den globala fattigdomen och mycket, mycket mer.  Ibland påminner det om rena konspirationsteorier. Bokens spretighet får hela argumentationen att framstå som mindre trovärdig. Det är synd, för den har onekligen många företräden

Varför vi inte kan sluta hetsäta, enligt Chris van Tullekan


Hon trotsade pessimismen i utanförskapsområdet och nådde juristprogrammet med toppbetyg. När vuxenlivet precis skulle börja sköts 20-åriga Liza ihjäl i en villa i Tullinge. Hon blev ett av våldsvågens oskyldiga offer.  Efter midnatt den 13 oktober bröt sig gärningsmannen in genom altandörren till villan i Tullinge, söder om Stockholm. Han osäkrade sin kalasjnikov och sköt ihjäl två kvinnor. Tre barn i huset hörde skotten falla. Kvinnorna hade ingen koppling till gängkriminalitet – men blev likväl offer för det brutala gängkrig som bröt ut när det kriminella nätverket Foxtrot splittrades. Samma natt greps en 16-årig pojke. Han sitter i dag häktad misstänkt för både dubbelmordet i Tullinge och villamordet i Västberga en dag tidigare. Ett av dödsoffren i Tullinge var 20-åriga Liza. Expressen har följt hennes resa från uppväxten i socialt utsatta Brandbergen – till juriststudierna vid Stockholms universitet.  När Liza började lågstadiet hade hon nyligen flyttat från Kongo till Sverige med sin mamma och lillebror. Familjen flyttade för att vara nära deras pappa som blivit sjuk.  Att Liza skulle komma in på juristlinjen var långt ifrån självklart. Redan i småskolan dömde en lärare ut hennes chanser i livet, berättade hon för Expressen. – Min lågstadielärare sa att arbetsgivare alltid kommer ge svenskar de bra jobben framför oss invandrare. Klart man ifrågasätter sin egen förmåga och sina möjligheter då. På skolan i Brandbergen var grupptrycket hårt. Hennes kompisar trackade henne för att hon inte ville tala med brytning och klä sig på ett visst sätt. – Jag skolkade och var uppkäftig mot lärare och trodde jag var cool. Det blir till sist en så himla stor grej att vara som de andra, för att bli accepterad. Men då, i sjunde klass, när grupptrycket var som värst, tog livet en vändning till det bättre. Hos en svensk artist och hans familj fick Liza och hennes bror ett andra hem. För Liza blev familjevillan i Tullinge en trygg fristad.  Hon bytte skola, fann nya sammanhang och fick uppmuntran hemma. Genom juridikprofessorn Sanna Wolk fick Liza besöka advokatbyråer. Nya världar öppnade sig. Liza gick från 80 procents frånvaro till att bli en toppstudent, skriver Expressen. I sitt studenttal pratade Liza om en ljus framtid. Vännerna applåderade, glädjetårar rann nerför hennes kinder. Studiefliten belönades med en plats på juridikprogrammet. Sedan föll skotten.  Liza blev 20 år gammal. Hon begravdes en decemberdag på Skogskyrkogården i Stockholm, omgiven av sina nära och kära. Sista gången Liza intervjuades av Expressen drömde hon om att jobba utomlands. Hon önskade att på något sätt bidra till en bättre värld.  – Min motivation har varit att ta mig ur misären. Min motivation har varit att jag inte vill vara på samma plats om tio år och att mina barn ska ha bättre förutsättningar än vad jag hade. En stiftelse har nu startats till Liza Britzellis minne. ”Liza inte ska bli en siffra i statistiken, utan hennes mod och hopp om en bättre framtid ska inspirera andra”, skriver den nystartade stiftelsen NU: Nolla Utanförskapet.

Juriststudenten Liza, 20, sköts ihjäl i villa i Tullinge


Ryssland kan ha kapacitet att angripa Nato fortare än omvärlden förstått. Det uppgav Danmarks försvarsminister Troels Lund Poulsen på fredagen. ”Det här är ny information”, säger han i en intervju med tidningen Jyllands-Posten. Ryssland kan ha kapacitet att angripa Nato redan om några år. Det uppgav Danmarks försvarsminister Troels Lund Poulsen på fredagen. – Det här är ny information, säger han i en intervju med tidningen Jyllands-Posten. Det är inte bara i Sverige som ledande politiker och höga militärer känt sig manade att varna för ett möjligt kommande krig mellan Nato och Ryssland i Europa. Troels Lund Poulsen representerar Venstre, som är Danmarks största borgerliga parti. Men den danske försvarsministern var konkretare än ministerkollegorna i andra EU-länder när han under fredagen lät sig intervjuas av journalister ombord på ett danskt krigsfartyg på väg till Röda havet. – Det kan inte uteslutas att Ryssland kommer att utmana Nato-fördragets femte artikel och försvarsorganisationens solidaritet inom tre till fem år, löd Troels Lund Poulsens budskap. Uttalandet fick stor spridning och det är just tidsramen på tre till fem år som väckt störst intresse i internationell press. Uppskattningen baseras enligt ministern på Natos samlade bedömningar av hur fort den ryska upprustningen fortskridit efter den fullskaliga markinvasionen av Ukraina. Troels Lund Poulsen betonar i intervjun att ingenting tyder på att en attack mot andra europeiska stater är förestående i dag. Det är upprustningstakten som får honom att reagera, säger han: – Detta var inte Natos bedömning 2023. Det här är ny information som blivit känd först nu. Ministern beskriver försvarsinvesteringarna på andra sidan Östersjön som alarmerade: – Rysslands kapacitet att producera militär utrustning har ökat oerhört. Under lördagen gick också Nato:s generalsekreterare Jens Stoltenberg ut med en egen varning i tyska Welt. Han menade att Nato bör förbereda sig på en konfrontation med Ryssland som kan bli bestående i tiotals år framåt. – Om Putin vinner i Ukraina finns det ingen garanti för att den ryska aggressionen inte sprider sig till andra länder, säger Jens Stoltenberg till den tyska tidningen.

Dansk varning: Ryssland kan angripa Nato fortare än väntat


Berättelsen om Jasper Maskelyne – enligt egen utsago hjärnan bakom de storartade illusionsnummer som ska ha hjälpt de allierade att segra över nazisterna – är på väg att bli storfilm i Hollywood. Frågan är om inte detta är den brittiske illusionistens allra främsta bländverk. Den 11 juli 1897, tidig eftermiddag, trycker predikanten, tidningsmannen och äventyraren Jonas Stadling på kamerans utlösare. På glasplåten exponeras vad som blev den sista bilden av Salomon August Andrées polarexpedition. Fotografiet föreställer ett grått nästan stilla ishav, med ballongen svävande bort mot en fond av Spetsbergens karga klippor. Ett knappt år senare kommer Stadling att genomkorsa hundratals mil av den sibiriska tundran, i resultatlöst sökande efter den försvunna expeditionen.  I det väglösa landskapet finner han dock annat som intresserar honom. Bland annat sedvänjor och trosföreställningar som skulle bli utgångspunkten för hans blivande standardverk ”Shamanismen i norra Asien” (1912). I den skriver han om ett samtal apropå Andrées ballong:  Slutligen uppgick ett ljus för en af infödingarna: ”Jo, jag vet, jag!” sade han. ”De där märkvärdiga männen, som flögo mot norden, voro stora shamaner. Min fader kände en stor shaman, som kunde flyga upp genom rökfånget i tältet.” Försvinnandet ut genom rökfånget kom med all sannolikhet att intressera en viss tioåring, som vid bokens utgivning ännu befann sig i födelsestaden London. Jasper Maskelyne, som pojken hette, föddes 1902 rakt in i en av Storbritanniens mest namnkunniga trollkarlsfamiljer. Ett av signaturnumren var just levitation. Släktens renommé hade grundlagts av hans farfar, John Nevil Maskelyne. Farfadern var ursprungligen urmakare och hade vid ett tillfälle bevittnat en föreställning med amerikanska spiritister. Där i salongens dunkel hade han genomskådat det högst världsliga maskineri som åstadkom de övernaturliga effekterna. För att avslöja charlatanerna konstruerade han tillsammans med en möbelsnickare en kopia av amerikanernas apparat. Besserwissrar lockar dock sällan stora skaror, så duon piffade upp förevisningen med några spektakulära illusionsnummer (bland annat ett där de förvandlades till ung kvinna i nöd respektive olycksbådande gorilla). Den lilla showen blev en succé.  En framgångsrik lokal turné senare bestämde de sig för att i stället satsa på en trollkarlskarriär. Med tiden blev de så framgångsrika att de kunde skaffa en permanent teaterlokal vid Piccadilly Circus. (Farfar Maskelyne förblev dock intresserad av snillrika konstruktioner och uppfann bland annat den första betaltoaletten.) John Nevil Maskelyes son, som – möjligen för spegeleffektens skull – också hette John Nevil Maskelyne, förvaltade trollkarlsarvet (även om han vid sidan av drev företag i annat slags trolleri, närmare bestämt radio och telegrafi). Som tredje generationens trollkarl hade Jasper Maskelyne alltså en hel del att leva upp till. (Hans äldste broder i syskonskaran hette förstås också John Nevil, men han hade övertagit faderns intresse för infrastruktur och blivit järnvägsman.) Inledningsvis gick det bra för Jasper. På journalfilmer från 30-talet ses en elegant man i välsittande frack, med tangorabatt och det pomaderade håret i linjalrak mittbena, som kommenterar sina illusionsnummer med kvickheter på tidstypisk sirlig engelska. När Storbritannien i september 1939 förklarade krig mot Nazityskland tog emellertid Jasper Maskelynes karriär en spektakulär vändning. Den berättelsen är nu på väg att bli storfilm i Hollywood – ”The war magician” – regisserad av Colin Trevorrow med Benedict Cumberbatch i rollen som Jasper Maskelyne. Samma månad som krigsutbrottet fyllde Jasper Maskelyne 37. Han var med andra ord för gammal för att ta värvning

Sant och falskt om krigsmagikern Jasper Maskelyne


Magdalena Anderssons dom över Jamal El-Haj hann knappt falla innan partiet Nyans sträckte ut en hand till den kritiserade S-politikern. ”Tillsammans kan vi driva Palestinafrågan i riksdagen”, säger Nyans partiledare Mikail Yüksel i en intervju med sajten Epoch Times. På lördagen uttalade sig S-ledaren Magdalena Andersson om den hårt kritiserade S-riksdagsmannen Jamal El-Haj. Han har ”skadat partiet”, sa hon till TT på väg till partiledarsamtalen i TV4:s Nyhetsmorgon. Socialdemokraterna uppmanade El-Haj att lämna sin riksdagsplats i veckan som gick, på grund av riksdagsmannens påstådda samröre med radikala islamister. Något han själv avfärdat. Partiet Nyans föreslår nu att Jamal El-Haj sitter kvar och börjar samarbeta med dem i stället – som politisk vilde i riksdagen. – Vi uppmanar honom att inte lämna sin riksdagspost utan gå över till Nyans. Tillsammans kan vi driva Palestinafrågan i riksdagen, säger Mikail Yüksel i ett ljudklipp som sajten Epoch Times delade i sociala medier under helgen. Svenska riksdagsmandat är personliga. Socialdemokraterna kan alltså inte tvinga El-Haj att lämna riksdagsplatsen. Jamal El-Haj själv har ännu inte meddelat hur han tänker göra och SvD har sökt honom upprepade gånger under lördagen, utan resultat. Det är inte första gången partiet Nyans kommit med liknande utspel till den kritiserade s-riksdagsmannen. Erbjudandet framfördes redan i januari, innan Socialdemokraterna tagit sin hand från Jamal El-Haj. Då tackade Jamal El-Haj ”bestämt nej” rapporterade Expressen. Han saknade helt förtroende för Nyans uppgav han då. SvD har sökt Mikail Yüksel och Jamal El-Haj.

Partiet Nyans vill se El-Haj som politisk vilde


Ohotad etta. Sedan kom Chat GPT. Nu är allt fokus på AI. Och även giganten Googles affärsmodell utmanas. ”Vi måste fortsätta vara på tå”, säger Sverigechefen Anna Wikland.  Hon har sett Abba live flera gånger. Har en hund som heter Charlie. Och är både en nattuggla och en morgonperson som kliver upp klockan 05.  Allt enligt Bard, Googles AI-chattbot. Men det finns ett problem: några saker stämmer inte. – Jag hade en hund när jag var yngre och skulle nog gärna vilja ha en igen, men jag har ingen hund nu tyvärr, säger Anna Wikland. Har du sett Abba live flera gånger? – Nej, det har jag inte heller gjort. Vad säger det här om hur tillförlitlig Bard är? – Bard är fortfarande ett experiment hos oss, kopplat till generativ AI. Det är någonting som är i ett tidigt skede och som vi vidareutvecklar hela tiden, säger hon.L – Den typen av hallucination som du påvisade här, är sådant som fortfarande finns och det är därför vi pratar väldigt mycket om att det är ett experiment. Anna Wikland sätter på sig lurarna i SvD:s poddstudio. Hon har tackat ja till att vara första person att intervjuas på djupet i vår podd SvD Tech Brief.   Vi har velat intervjua henne för att hon är en verklig makthavare, men också lite av en doldis.  Det ska bli en intervju på drygt 30 minuter. Om deepfakes, AI-genererade sökresultat men också om makt och ansvar.  En sak är säker. Anna Wikland har en unik inblick i bolaget som har en nyckelroll i AI-utvecklingen. Som Sverigechef för Google har Anna Wikland flera år i rad utsetts till en av näringslivets mäktigaste kvinnor – och den mäktigaste kvinnan inom svensk tech.  Hon ansvarar för en verksamhet med drygt 400 anställda, som arbetar med produktutveckling av Google Meet, och affärsverksamheterna Google Ads och Google Cloud. Det är en tung post i den svenska techbranschen. Samtidigt är det några led upp till de högsta cheferna på det gigantiska bolaget. Har det funnits lägen då du velat göra andra val för den svenska verksamheten än det som är den globala strategin? – Jag tycker att jag har den flexibilitet som behövs för att göra ett bra jobb här, jag tycker att det fungerar bra som det är. Så du har aldrig känt en frustration över det? – Nej, det har jag inte. En hel del av det som chattboten (som på torsdagen döptes om till Gemini) berättar om Anna Wikland stämmer dock. Bland annat att hon är en förespråkare för jämställdhet, och en optimist. Och det märks att hon är optimistisk när hon pratar om den stora förändring som Google befinner sig i. Techjätten har länge lagt stora resurser på utvecklingen av AI. Redan 2016, året Anna Wikland tillträdde sin post, konstaterade hon i en intervju med SvD att AI var bolagets främsta fokus.  Ändå var det Open AI, backade av Microsoft, som släppte AI-tjänsten som förändrade allt: Chat GPT. Plötsligt började miljontals människor söka efter information via chattboten, som genom en kraftfull AI-modell i grunden kan ge mer uttömmande svar, programmera och föra konversationer som liknar en människas. Ett problem för Googles viktigaste affärsområde, sökmotorn, enligt vissa bedömare. Här har Google haft en ohotad dominans under decennier. Men de nya AI-tjänsterna, ihop med en pågående konkurrensrättegång i USA där Google anklagas för att bedriva ett olagligt monopol, skapar vissa frågetecken om framtiden.  Kommer Googles marknadsandel, som ligger på runt 90 procent, att minska på sikt? Anna Wikland poängterar att Google ständigt utvecklar sökmotorn, och att det är spännande och sunt att så många företag nu fokuserar på AI. Men konstaterar också att bolaget ”opererar på en konkurrensutsatt marknad”. – Det är lättare för mig att fokusera på hur vi gör för att fortsätta vara relevanta

Google utmanas – Sverigechefen Anna Wikland om konkurrensen


En kår av 25 badkar och ett mäktigt universum utgör kontraster i Kungliga Balettens nya dubbel. Stjärnskottet Emma Portner tänker utanför boxen medan Lukáš Timulak får dansarna att glänsa. Kungliga Operan har blivit en badinrättning – nej, inga rör har sprungit läck just nu i den slitna kåken. Men 25 badkar står på scenen och även om bara två av dem är fyllda med vatten så är detta livsnödvändiga element påtagligt i urpremiären ”Bathtub ballet”. Det porlar om ljudbilden medan de sju dansarna – vars kroppar ju består av cirka 60 procent vatten – installerar sig i varsitt badkar. De läser tidningen och sippar vin medan ångan stiger runt det blänkande svarta golvet som sträcker sig ut över orkesterdiket. Det är oklart huruvida koreografen Emma Portner, kanadensiskt stjärnskott som vid 29 år gör sitt första verk för Kungliga Baletten, har sett Corey Bakers virala ”Swan lake bath ballet”, en pandemiproduktion för BBC från 2020, där 27 balettdansare filmades hemma i sina badkar under nedstängningen. I programbladet  refererar hon istället till balettförnyaren William Forsythes ”On flat thing”, ett makalöst verk för 14 dansare och 20 stålbord som med matematisk precision formar en halsbrytande virtuos väv av hårt och mjukt. Men Portners badkarsbalett för nog mer tankarna till Alexander Ekman, som gärna använder ovanliga objekt och filmiska ljusklipp för att skruva på balettbegrepp och mänskliga koder.  Synen är anslående – en kår av symmetriskt placerade vita badkar som rymmer individer fångade i sina mest privata stunder. Karen skyddar och begränsar, men blir också egna scenrum i blixtbelysning. Badritualen är en drömvärld där gängse regler upphör och medvetandet expanderar. Ibland lekfullt med ben i vädret, ibland hotfullt tvångsartat som vore gestalterna intagna på en vårdinrättning. Dansarna verkar helt inne i skeendet, som förstärks av Max Richters eklektiska, filmiska tongångar. Några tvagar varandra ömsint. Madeline Woos och Ethan Watts blöta, intima duett är sensuell ut i fingerspetsarna och förstorad på en filmduk, enligt tidens trend. Dansarna balanserar på karen, samspelar i rytmiska sekvenser, ställer dem på högkant till ett arkitektoniskt landskap, leker med badskum – och rullar ut på golvet som kräldjur. Atmosfären förändras hela tiden, närbilderna växlar. Daniel Norgren-Jensens interaktion med en döende svan – nej, förlåt, en skabbig marionett-anka – blir en oroande dans av ett fjäderfä som drar sin sista suck. ”Bathtub ballet” formar sig till ett eftertänksamt, associationsrikt allkonstverk om det mänskliga varat, även om Portner vill omfamna lite för mycket. De (väl) dominerande badkarens trygga rum blir en bottenlös illusion. Kroppar försvinner, kar svävar och ljudeffekterna talar om att proppen gått ur. Maxat är när golvet blir vågor. Rädda världen, den som kan.  Mångsidiga Portner, som haft såväl popikoner som globala företagsjättar som uppdragsgivare, släpper här på tyglarna som koreograf jämfört med den suveräna, skulpturala duetten ”Islands” för Norska nationalbaletten, som gästade Dansens hus 2021. Det är ändå hoppfullt att Kungliga Baletten har knutit kontakt med en koreograf som vågar tänka utanför boxen. Även Göteborgsoperans danskompani har beställt ett verk av henne, urpremiär i april. Visuellt storslagen, fast på ett helt annat sätt, är också kvällens inledande nypremiär ”Totality in parts” av den slovakiske koreografen Lukáš Timulak, scenografen Peter Biľak och tonsättaren Volker Bertelmann. Det hade urpremiär på Kungliga Operan 2018 i trippeln ”Trinity”, men framträder nu ännu starkare ihop med Portners verk

Recension: Kungliga Balettens ”Bathtub ballet” går utanför boxen


Förfallet i staten startade när tjänstemannaansvaret avskaffades på 70-talet, och ämbetsmannens resa mot att bli ”tjänsteperson” inleddes. För några månader sedan publicerade SNS sin rapport ”Den sårbara staten. En översikt över hur organiserad brottslighet påverkar stat och kommuner genom infiltration, korruption, välfärdsbedrägerier”.  Den organiserade kriminaliteten utnyttjar den öppenhet och tillgänglighet i förvaltningen som vi just ansett vara ett skydd mot korruption. Fokus ligger på den kommunala förvaltningen – kommunerna har ett omfattande ansvarsområde och ”den kommunala revisionen är svag”. Politiskt och medialt fokus har under lång tid legat på den våldsutövande kriminaliteten – den som svarar för dödsskjutningar och sprängningar och som med stor hänsynslöshet och brutalitet mördar både sina egna och andra som råkar komma i vägen. Kan vi tro att kulmen nåddes förra året, att polisen blivit allt effektivare? Allt fler lagförs nu och fler döms till långa fängelsestraff. En än svårare uppgift är kanske att komma till rätta med den organiserade ekonomiska brottsligheten. Den är diskret smygande – infiltrerar myndigheter och civilsamhälle, påverkar genom hot och hot om våld. Genom sin omfattning är den systemhotande och som hot mot samhälle och demokrati väl så farlig som våldet. Förvaltningen som rättsordning har över tiden försvagats. Begrepp som service och flexibilitet har vunnit insteg, tjänstemannaansvaret är borta, kontaktytorna mot den privata sektorn har mångdubblats. Förvaltningen har blivit ett lätt byte för den organiserade kriminaliteten. Värst är det i kommunerna, där råder Vilda västern. Förfallet startade när tjänstemannaansvaret avskaffades på 70-talet, det är min tes. Det personliga ansvaret avskaffades i en förvaltningskultur som redan hade svaga processer för ansvarsutkrävande. Ämbetsmannens resa mot att bli ”tjänsteperson” inleddes. Finland avskaffade aldrig tjänstemannaansvaret. Det är bara att låta sig inspireras – här också. NPM ett decennium senare var en reform för effektiv resursanvändning i en förvaltning där alla var fixerade vid att alla problem alltid kunde lösas med mer resurser. Att upphandla tjänster på den privata marknaden var rationellt, men riskfyllt. Det är just i mötet med den privata sektorn som korruptionen frodas. Affärsverk, som Statens Järnvägar och Vattenfall, sammanhängande system med tydlig ansvarsstruktur, styckades upp i sina delar för ökad effektivitet. Nu blev det fragmentisering, det övergripande ansvaret försvann. Att återupprätta staten och ämbetsmannen är en krävande och långsiktig uppgift. Bra då att börja med grunden – en etisk kod för tjänst i staten. Ingen liten värdegrundsbroschyr utan en skrift som utvecklar tjänstemannens ansvar för regeringsformens stadgande om saklighet och opartiskhet. Var och en i staten ska underteckna en förbindelse med den innebörden och göras medveten om det särskilda uppdraget att arbeta i staten och i medborgarnas tjänst. Finland avskaffade aldrig tjänstemannaansvaret. Det är bara att låta sig inspireras – här också. För kommunerna krävs en ny kommunallag för ordning och reda, ett stort arbete det också. Bra att börja med det basala. Kommunerna liksom staten måste få en oberoende yrkesmässig revision. Sätt Riksrevisionen på dem!

Inga-Britt Ahlenius: Riktiga tjänstemän kan mota kriminalitet


Eldig klubbpop, norrländsk dansbandscountry och så årets stora snackis, Fröken Snusk, utgör ett spännande startfält i Göteborg – inte minst med tanke på epadunk-drottningens vredesutbrott där hon pucklade på sin dalahäst.  Låt: ”When I’m gone” Artist: Maria Sur Låtskrivare: Anderz Wrethov, Jimmy "Joker" Thörnfeldt, Julie "Kill J" Aagaard, Maria Sur. Maria Sur debuterade förra året och gick direkt till final, vilket nog berodde mer på hennes historia som ukrainsk flykting än på snyftballaden. Desto roligare med detta styrkebesked: klubbig, mörkt tonad pop där suggestiva syntslingor repeteras över en pumpande bas, växlar över till en stark refräng och alltihop till läcker lasershow. Växer för varje lyssning och är kvällens favorit.  Låt: ”Norrland” Artist: Engmans kapell  Låtskrivare: Larry Forsberg, Lennart Wastesson, Sven-Inge Sjöberg  Tja, om man gillar småtöntig dansbandscountry med konfettiregn, käcka folkfioler och tonartshöjning som handlar om att befinna sig i djupaste Sahara men längta hem till No-No-No-Norrland så gillar man förmodligen de glada hälsingegrabbarna i Engmans kapell. För mig stannar det dock vid ett no-no. Kuriosa: fyra av sex bandmedlemmar heter Per/Pär.  Låt: ”The silence after you” Artist: Dear Sara Låtskrivare: Benjamin Rosenbohm,  Jonas Thander, Marcus Winther-John, Sara Nutti Sara Nuttis röst är en trevlig blandning av Sophie Zelmani och Donna Lewis och det är heller inget fel på låten: en vacker, spröd midtempo-ballad. Men hela bidraget är för diffust, både låt och show (vad är grejen med taklampan?) liksom bara pågår utan att det händer särskilt mycket och på torsdagsrepet var Sara för osäker för att bära upp det på egen hand.  Låt: ”Ahumma” Artist: C-Joe Låtskrivare: Charles Koroma, Diana Kambugu, Michael Didriksson, Palle Hammarlund, Tony Malm, Twice Ice Det går ju inte att komma ifrån att den första och största referensen till den här låten är musiken ur ”Lejonkungen”. Titeln till  debutanten C-Joes medryckande och feelgoodiga afropop är inspirerad av meditationsljudet ahumm, men numret handlar inte särskilt mycket om inre sinnesro utan mer om sprallig fest i knalliga färger och, dessvärre, svajig sång och utstrålning.  Låt: ”Dragon” Artist: Liamoo Låtskrivare: Anderz Wrethov, Jimmy "Joker" Thörnfeldt, Julie "Kill J" Aagaard, Liamoo Liamoo dyker upp i ny genre: tung och suggestiv midtempop i 6/8-takt med tema drakar och våghalsig, på gränsen till läskig, eldshow. Något i det här för tankarna till Loreens ”Tatoo”, särskilt det lite orientaliska instrumentalpartiet. Han delar låtskrivare med Maria Sur och visst känns de två besläktade i sin mörka dramatik, men Surs låt är snäppet vassare.  Låt: ”Unga & fria” Artist: Fröken Snusk Låtskrivare: Fröken Snusk, Sara Ryan  Bidraget från årets snackis Fröken Fu... jag menar Snusk låter varken epa eller dunk, mer som att man kört Samir & Viktor, Timoteij och smurfhits i en mixer och dränkt allt i rosa . Snusket är subtilt paketerat med fröken i minimal rosa sparkdräkt ridande en jättelik dalahäst. Men torsdagsrepet, som detta omdöme bygger på, var minst sagt spännande. Det mesta gick fel och artisten fick ett vredesutbrott, skrek h*ra i mikrofonen och slog både sig själv och dalahästen.

Deltävling 2 i Mello: Ukrainsk favorit mot no-no-låt och snusk


Slaveriet kom först och rasismen efteråt, menar Kenan Malik i sin nya bok om rasismens historia. Håkan Lindgren frustreras av ett ensidigt perspektiv. Brenton Tarrant, som mördade 51 muslimer i Christchurch-massakern på Nya Zeeland 2019, har sagt: ”Attacken var ingen attack på mångfalden, utan en attack i mångfaldens namn. För att se till att olikartade folk förblir olikartade, separerade, unika, ouppblandade”. I sin nya bok om rasismens historia, ”Inte så svartvitt”, leder Kenan Malik läsaren från 1600-talets slavhandel fram till en punkt när rasister och antirasister har börjat låta lite för lika varandra. I båda lägren finns personer som önskar sig en apartheidvärld av separata kulturer, rena och oföränderliga. Världens folk är varken ”överlägsna eller underlägsna, de är olika”. Låter det sympatiskt? Citatet kommer från Jean-Marie Le Pen. Hos honom är det ett försvar för uppfattningen att varje folk ska bevara sin unika kultur, och därför måste alla stanna på sin plats. Det vill säga: Frankrike åt fransmännen! Malik är en av Storbritanniens ledande samhällsdebattörer; han tar sig an de hetaste frågorna med sällsynt lugn och skärpa (se min intervju i SvD 14/11 2015). Han vill motverka den nuvarande pessimistiska antirasismen genom att berätta om de rasistiska idéernas mångskiftande historia, och om en äldre antirasism, som inte hade gett upp hoppet om universella mänskliga rättigheter. Haiti blev självständigt 1804, efter att slavarna hade gjort uppror, inspirerade av upplysningsfilosofernas idéer. 200 år senare påstår Richard Delgado, en av upphovsmännen bakom kritisk rasteori, att ”rasism och upplysning är samma sak”. Det som hände däremellan, skriver Malik, ”var att den radikala universalistiska traditionen praktiskt taget utplånades”. Slaveriet kom först och rasismen efteråt, menar Malik: den växte fram för att legitimera ett förtryck som redan pågick. Han vill hinna med så mycket – det tyska folkmordet i Sydvästafrika, den bortglömda medborgarrättsaktivisten Pauli Murray, de svartas antisemitism och Black Lives Matter – vilket gör att hans skildring ibland ligger farligt nära läroboksprosa. Fördjupningen blir lidande, å andra sidan är vissa sträckor en citatfest för cyniker. Vi får veta att Jesus inte var jude utan arier – de rasistiska gränsdragningarna är dödligt skarpa ibland, och slarviga när det passar. Benjamin Franklin ansåg att svenskarna inte var riktigt vita eftersom de hade ”ett svartmuskigt utseende”. Här finns också gott om citat som visar att tidigare generationers antirasister ville nå bortom hudfärgens begränsningar. Malik vill framförallt nyansera bilden av Frantz Fanon. Eftervärlden har kommit att föredra Fanons våldsbejakande åsikter på bekostnad av de texter där han förklarade att stoltheten över en svart identitet var för inskränkt för honom: ”Jag är en människa, och det är världens hela förflutna som jag måste återerövra.” Författaren Ralph Ellison skrev att han, genom att läsa all slags litteratur, från Freud till Gertrude Stein, även ”böcker där svarta sällan, kanske aldrig, omnämndes”, lyckades frigöra sig ”från vilken ’segregerad’ föreställning jag än kan tänkas ha haft om mina mänskliga möjligheter.” Som mest engagerad blir Malik när han berättar att Amerikas fattiga svarta och fattiga vita länge gjorde gemensam sak för att förbättra sina villkor – bland annat genom partiet People’s Party. Deras solidaritet motarbetades hårt av arbetsgivare och etablerade partier, tills den gick sönder på 1900-talet. Historien om hur de rymde tillsammans, söp, stal mat och fick barn ihop passar inte någon sida i kulturkriget

Recension: Inte så svartvitt av Kenan Malik


PODD | När ”En dag” och ”Mr & mrs Smith” får varsin remake är det lätt att undra: kommer vi framöver bara att se samma saker igen och igen? Tv-kollen dyker ned i den senaste tv-veckan.  Avsnittsbeskrivning
Tove och Andreas diskuterar stuck culture – sitter kulturen fast? I en stadig ström av remakes har Tove och Andreas tittat på två purfärska nyfilmatiseringar av gamla klassiker: ”En dag” på Netflix och ”Mr & mrs Smith” på Prime Video.  Nostalgins kraft används för att locka tittare till biografer, streamingtjänster och mello. Men funkar det? Eller drabbas publiken av tillbakablicks-fatigue? Och är det så dåligt att samma titlar görs om, om och om igen? Eller börjar allt klagande på nyversioner kännas som en helt egen ändlös repris? Titlar som diskuterats i avsnittet: ”Mr & mrs Smith” (2024) (Prime Video)

"Mr & mrs Smith" (2005) (Prime Video) ”En dag” (2024) (Netflix)  ”En dag” (2011) (Viaplay)  ”Melodifestivalen” (SVT Play)  Lyssna på ”SvD Tv-kollen” ”SvD Tv-kollen” produceras av Svenska Dagbladet och distribueras av Acast. Förutom att lyssna här på SvD.se kan du även höra podden i följande kanaler. Du hittar den enklast genom att söka efter ”Tv-kollen” i din poddspelare; eller klicka på länkarna. Producent: Joanna Górecka (Filt) Ansvarig utgivare: Lisa Irenius

SvD Tv-kollen: Remakefest med En dag och Mr & mrs smith