Under 2000-talet har intresset för judisk kultur ökat. I stället för att sudda ut sin judiska identitet har många plockat fram davidsstjärnan. Men nu sprids rädslan på nytt, konstaterar forskarna Christer Mattsson och Thomas Johansson som tilldelas årets Bindefeld-stipendium. Vad tycker du om Israels agerande? Det är en fråga som många judar i Sverige fått efter Hamas attack den 7 oktober. – De upplever att de får frågor bara för att de är judar. Jag säger inte att de som frågar är antisemiter. Men innehållet i frågan blir antisemitiskt, jag kallar det antisemitiska konsekvenser utan antisemitiska avsikter, säger Christer Mattsson, föreståndare för Segerstedtinstitutet vid Göteborgs universitet. Tillsammans med kollegan Thomas Johansson är han mitt i ett forskningsprojekt om barn och barnbarn till  Förintelseöverlevande i Sverige. Förutom vetenskapliga artiklar ska det också bli en populärvetenskaplig bok. Men mycket har förändrats sedan de lade upp forskningsplanen för ett drygt år sedan. Att vara jude i Sverige har fått en annan innebörd efter Hamas attack. Davidsstjärnor stoppas undan. Tatueringar med judiska symboler täcks över. Christer Mattsson och Thomas Johansson märker att många är rädda för att vara med i projektet och boken, trots att de kommer att anonymiseras. – Alla som vi intervjuat hittills har, utan att vi frågat om det, tagit upp reaktionerna efter Hamasattacken och sagt att man är rädd för att man ska bli identifierad som jude. Den första generationen Förintelseöverlevande i Sverige raderade ofta sin judiska identitet. De visste att det var farligt att vara jude. Många döpte sina barn till supersvenska namn som Göran och Christer, och firade helhjärtat svenska högtider. Det handlade om att smälta in, att skydda sig mot antisemitism och förföljelse. Och i någon mening upprepas historien, säger Thomas Johansson. – Det är som att samma sak händer igen. Precis som första generationen döljer man nu identiteten av rädsla. Förintelsen kastar långa skuggor över Europa. Trauman ärvs från en generation till en annan. I sitt forskningsprojekt intervjuar Christer Mattsson och Thomas Johansson andra och tredje generationens överlevande som vuxit upp i familjer där den judiska härkomsten hållits mer eller mindre dold. Föräldrarna har förmedlat ett tydligt budskap till barnen: det är farligt att vara jude. På lördag är det internationella minnesdagen för Förintelsens offer. Förintelsen är inget avslutat kapitel, betonar Christer Mattsson. – Jag tror att man som majoritetssvensk intuitivt missförstår vad ett folkmord är, vad folkmord har för konsekvenser. Jag tror att man tänker på Förintelsen som något avslutat – det var hemskt, men de goda vann. Men i Förintelsen var det inga goda som vann. Förintelsen ledde till att det judiska Europa gick under till stora delar, och det finns bara skärvor kvar. Och andra och tredje generationen arbetar med traumat fortfarande. De som kom till Sverige i samband med Förintelsen bar på svåra trauman. Inom vården och psykiatrin fanns ingen struktur för att ta hand om deras ångest.  – Det fanns inga diagnoser, ingen psykoterapi. I dag säger vi ju direkt: posttraumatisk stress, säger Thomas Johansson och knäpper med fingrarna.  Barn till traumatiserade föräldrar påverkas själva i sitt föräldraskap. Det är en konsekvens av folkmord. En annan konsekvens av Förintelsen är att föräldrar, av rädsla och omsorg, inte velat överföra sin judiska identitet till barnen. Men i takt med att det tidsmässiga avståndet till krigsåren och Hitlertyskland ökat har behovet av att skydda sig genom assimilering minskat. Under 2000-talet har det talats om en judisk renässans i Sverige, med ett ökat intresse för jiddisch och judisk kultur. Många som vuxit upp i familjer där det judiska skuffats undan har börjat intressera sig för det judiska arvet, konstaterar Christer Mattsson

Christer Mattsson och Thomas Johansson får Bindefeld-stipendiet


Medveten nedskjutning av ett legitimt mål som innehöll ryska robotar. Eller en robotattack i ett fatalt misstag – riktad mot en ukrainsk fångtransport? Bakgrunden till onsdagens flygkrasch utanför staden Belgorod är ännu höljd i dunkel. Det som kan fastställas är att det fyrmotoriga och jetdrivna fraktflygplan Il-76 kraschade i närheten av samhället Jablonovo, cirka 50 kilometer nordost om staden Belgorod. Där i gränstrakterna rakt norrut från den ukrainska staden Charkiv har beskjutningen under den senaste tiden varit intensiv från båda sidor.  Högt uppsatta ryska företrädare ska ha varit planerade att flyga med planet, rapporterar Kyiv Independent på torsdagen, men ska enligt tidningen ha förbjudits av den ryska säkerhetstjänsten FSB att gå ombord. Tidningen fick den obekräftade uppgiften från en talesperson för Ukrainas säkerhetstjänst. Samma talesperson, Andrej Jusov, hävdar också att ryska myndigheter ska ha stoppat räddningspersonal från att ta sig till platsen för kraschen, skriver tidningen. Enligt det ryska försvarsministeriet fraktade flygplanet med sig 65 ukrainska krigsfångar, tre ryska militärer och sex besättningsmän på sin rutt mot gränspassagen Kolojlivka där en utväxling skulle ske. Samma källa anklagar Ukraina för att ha avlossat två robotar mot planen som dödade alla ombord. – Det faktum att ukrainarna dödade sina fångar, som borde ha varit hemma bokstavligen inom 24 timmar, är helt monstruöst, kommenterade Kremls talesman Dmitri Peskov på torsdagen, enligt statligt kontrollerade Izvestija. Förvirrande faktauppgifter Tidningen skriver att ”terrorattacken nära Belgorod kan sätta alla kontakter i humanitära frågor mellan Moskva och Kiev på paus.” Ryska källor har även angivit att spår från uppskjutna robotar kunnat spåras till den ukrainska sidan av gränsen. Den statskontrollerade publikationen RT (Russia Today) har publicerat en namnlista på de omkomna ukrainska krigsfångarna.  – Men här har uppdagats att i alla fall något av namnen redan varit med i en fångutväxling i början av året, berättar Jörgen Elfving, tidigare överstelöjtnant som följer kriget på daglig basis. En annan detalj som förbryllar är antalet krigsfångar i transporten. – Vid tidigare tillfällen har det varit fler ombord, säger Jörgen Elfving och syftar på att en Il-76:a har kapacitet för cirka 200 passagerare. Planerad fångutväxling Omedelbart efter kraschen rapporterade flera ukrainska medier att planet skulle ha innehållit S-300-robotar och skjutits ned av den ukrainska försvarsmakten. Därför skulle det handla om ett  angrepp mot ett legitimt mål. Informationen togs sedan bort från flera sajter. Ukrainsk militär underrättelsetjänst har bekräftat att en fångutväxling var planerad till den 24 januari, men att den inte ägde rum. Ukrainas generalstab har varken bekräftat eller förnekat inblandning. Man säger bara i ett uttalande att man noga följer ryska förehavanden och transporter av robotar efter allt intensivare beskjutning i trakten. Bara under den senaste veckan ska Ryssland ha genomfört 19 robotattacker mot Charkiv från Belgorodregionen, enligt generalstaben. President Volodymyr Zelenskyj har bett om en internationell utredning av flygkraschen. Rådgivaren Mychajlo Podoljak, säger till Retuers att fler klargörande kommentarer ska komma. – I nuläget går det inte att säga någonting säkert. Det är många frågetecken. Det finns även uppgifter om att piloterna ska ha larmat innan kraschen. Det kan även röra sig om tekniska felfunktioner. Vi vet att Ryssland har brist på reservdelar och har svårt att serva sina plan på  grund av sanktionerna, säger Jörgen Elfving.

Flygkraschen i Belgorod – vad fanns på Il-76planet?


Med ”The Old Oak” avslutar Ken Loach sin långa karriär. Filmen sätter hela känsloregistret i gungning – men blir nästan pekboksövertydlig.  87 år har han hunnit bli, den brittiske regissören Ken Loach, vid det här laget snarare krönt än okrönt mästare av det som har kommit att kallas för diskbänksrealism, men som nästan alltid utspelar sig bortom köksregionen.  I ”The Old Oak” hamnar han dock just där en stund, efter att den syriska flyktingen Yara lyckas övertyga pubägaren TJ Ballantyne att återuppliva det gamla gruvsamhällets tradition från 1980-talet och erbjuda invånarna ett gratis mål mat. Då handlade det om att de strejkande arbetarnas familjer skulle få äta sig mätta, den här gången om att försöka ena ett samhälle som fyrtio år senare inte hämtat sig ekonomiskt efter Thatchers nedläggningsvåg och nu splittras av motsättningar med främlingsfientlig underton.  För snart är vi ute ur köket. Det är sommaren 2016 och premiärminister David Cameron har precis avgått efter folkomröstningen om brexit och världen skakas av de största flyktingströmmarna sedan andra världskriget. Bara en bråkdel av migranterna tas emot av Storbritannien, men av dem som passerar nålsögat utlokaliseras många till en mängd mindre orter i norra England, den fattigaste delen av landet.  Eller de ”dumpas” snarare, om man ska lyssna på de före detta gruvarbetarna som varje dag samlas på puben The Old Oak för att ta en eller två eller tre pint öl med grabbarna. TJ Ballantyne torkar tyst ur ölglas bakom disken medan han hör sin barndomsvän berätta att radhusen bredvid hans, som nu inhyser flyktingarna, har sålts för en spottstyver – 7 000 pund – medan han betalade 50 000 för 20 år sedan. Ken Loach är fena på att blottlägga de olika beståndsdelarna i det han vill skildra – synliggöra mekanismerna bakom ett skeende. I det här fallet leder det till en film som får hela känsloregistret i gungning samtidigt som den bitvis blir en nästan pekboksövertydlig berättelse, ett slags ”Rasism – så funkar det”. Samtidigt påminner hans tillvägagångssätt lite om hur en hitmakare med bara några få ackord lyckas skapa en evergreen – ur enkelheten föds genialitet.  Och sättet som byborna, både de nya och de gamla, tar sig an motsättningarna är effektivt. Det finns många berättelser om mindre civilsamhällen som med hjälp av eldsjälar har lyckats vända utlokaliseringen av flyktingar till en framgångssaga – i Sverige är ett exempel den ideella organisationen Hej främling som SVT häromåret skildrade i dokumentärserien ”Känn dig som hemma”. Regissören säger själv att ”The Old Oak” troligen är hans sista film och på många sätt knyter den an till hans tidigare verk. Det är till exempel långt ifrån första gången han berättar om borttynande gruvsamhällen, och den fina relationen mellan Yara och TJ, som är filmens kitt, påminner mycket om vänskapen mellan den äldre snickaren Daniel och den ensamstående unga mamman Katie i ”Jag, Daniel Blake” från 2016, även den med manus från parhästen Paul Laverty. Dave Turner, som gestaltar TJ, är en före detta brandman som har haft två mindre roller i Loachs tidigare filmer. För den syriska dramaläraren Ebla Mari, annars bosatt i Israelannekterade Golanhöjderna, är filmen hennes debut.  Att Loach anlitar amatörskådespelare är inte heller något nytt, men denna gång får det metaeffekten att de två grupper som skildras – gruvarbetarna och flyktingarna – även på riktigt bröt bröd med varandra. På så vis blir filmen också i verkligheten en handbok i konsten att skapa fred. Den skildrar komplexiteten i den främlingsfientlighet som lätt får fäste i marginaliserade samhällen, men också hur uppgivenheten kan vara lika paralyserande i ett gruvsamhälle i norra England som i ett flyktingläger

Recension: Ken Loachs sista film "The Old Oak" är komplex


Spielbergs och Hanks nya serie ”Masters of the air” kallas för en ”Band of brothers” i luften. Fullkomligt hisnande luftstrider varvas med jazzkvällar och permisromanser.  Under hemmabio-eran prydde den var mans bokhylla, lika given då som Zlatanboken blev tio år senare. Jag tänker förstås på ”Band of brothers”-dvd-boxen. Steven Spielbergs och Tom Hanks påkostade porträtt av fallskärmsjägarna i Easy Company och deras väg från landstigningen i Normandie till krigsslutet blev en lägereld för alla grabbar att samlas kring. Uppföljarserien ”The Pacific” (2010), om kriget i Stilla havet, präglades av samma rigorösa researcharbete och storskaliga produktion men saknade karaktärsgalleriet som höjde originalserien till närmast mytologiska höjder. Förväntningarna är gissningsvis fortsatt skyhöga när firma Spielberg/Hanks 14 år senare återvänder till andra världskriget med nästa uppföljarserie där strålkastarna riktas mot kriget i luften som bäddade för dagen D. Utifrån Donald L Millers bok med samma titel följer vi i ”Masters of the air” bombflygarna från USA:s 8:e flygvapen som gjorde dödsföraktande, oeskorterade dagsräder över Nazityskland med livet som insats. I dikten ”The death of the ball turret gunner” (1945) skriver Randall Jarrell om det olyckliga ödet för en skytt ombord på ett B17-bombplan, som sitter i fosterställning i ett värn av plexiglas under planets buk. ”När jag dog spolade de mig ur skyttetornet med en brandslang.” Med samma skärpa och kyla fångar ”Masters of the air” de hopplösa villkor som besättningen i dessa ”flygande fästningar” (läs: tunna plåtburkar) tjänstgjorde under. Endast en av fem bomber boys klarade sig från att skjutas ned, tillfångatas eller skadas. Överlevarnas berättelser ligger till grund för serien där Austin Butler, Barry Keoghan, Raff (Judes son) Law och Callum Turner alla gestaltar verkliga livsöden. Serieskaparen Tom Hanks har varit tydlig med att han velat komma bort från nostalgins romantiska skimmer och i stället visa luftkrigets vardag inspirerat av Wolfgang Petersens klaustrofobiska filmklassiker ”Ubåten” (1981). Men det räcker med att se den bombastiska vinjetten där flygformationer i motljus seglar mot solen ackompanjerat av en maffig stråkorkester för att inse att ”Masters of the air” knappast är ”Dokument utifrån” om bombflygare. Den romantiska idén om amerikanska flygaräss finns liksom inbyggd i genren, insydd i fodret till pilotjackorna. Men ”True detective”-regissören Cary Joji Fukunaga balanserar skickligt den polerade hjältemyten mot det meningslösa infernot på andra sidan Engelska kanalen.  Dramat vecklar ut sig långsamt över nio avsnitt likt en storskalig fresk över kriget som en serie av katastrofer som till slut leder fram till en seger. I centrum står vänskapen mellan de två majorerna Gale ”Buck” Clevan (Butler) och John ”Bucky” Egan (Turner) som givetvis är djävulskt stiliga i sina uniformer. Fullkomligt hisnande luftstrider varvas med blöta jazzkvällar och permisromanser med ovissa framtidsutsikter i ett sönderbombat Europa. BBC-journalisten Nicholas Barber har kallat ”Band of brothers” för den sista ocoola kvalitets-tv-serien. Intill dagens dramaproduktioner, som genomsyras av ironi och antihjältar, framstår den rättframma tv-historielektionen från millennieskiftet nästan omodern på grund av sin vördnadsfulla ton och sitt nördiga fokus på historiska fakta. ”Band of brothers i luften” följer tätt i föregångares fotspår och infriar förväntningarna utan att fullt ut nå samma höjder. Flygarnas overkliga verklighet iscensätts i häpnadsväckande detalj och det är svårt att inte slås av vilka psyken det krävdes för att klättra tillbaka in i de där risiga kärrorna efter att ha sett sina vänner skjutas i bitar

Recension: Gåshud av Spielbergs drama Masters of the air


En notering i USA har fördelar för Klarna. Där finns nämligen mer kapital och jämförbara konkurrenter. Det menar Hanna Wachtmeister, vd för Flat Capital, Klarna-grundaren Sebastian Siemiatkowskis börsnoterade investmentbolag.  Marknaden för börsnoteringar har länge varit iskall. Trots det ska Klarna, en gång Europas högst värderade startupbolag, testa lyckan. – Det kan vara ganska riskabelt att vara bland de första. Man får många ögon på sig, säger Hanna Wachtmeister.  Hon är vd för Flat Capital, Klarna-grundaren Sebastian Siemiatkowskis börsnoterade investmentbolag. Hon betonar att hon inte har insyn i Klarnas syn på tidpunkten för notering.  Samtidigt som det finns risker, anser hon att det för ett kvalitetsbolag som Klarna, kan finnas en poäng i att vara tidigt ute. Hanna Wachtmeister förklarar att hon är tudelad inför klimatet för börsnoteringar. Börsen har varit snabb på att prisa in en mjuklandning och sänkta räntor. Därmed tror hon att det finns en hel del bolag som siktar på börsen, men riskaptiten för nykomlingar hänger mycket samman med det specifika bolagets kvaliteter.  – De måste ticka i alla boxar. Nu är jag ju partisk, men jag tycker att Klarna är ett sånt som det kan finnas aptit för. De har en historiskt imponerande tillväxt, de har lyckats ställa om till lönsamhet på kort tid och de har en stor uppsida kvar, säger Hanna Wachtmeister.  Frågan är vad Klarna är värt i dag? Företaget slog rekord 2021 då Softbank och andra investerare pumpade upp värderingen till långt över 400 miljarder kronor. Men fallet blev brutalt. En allmän nedvärdering av förlustbringande tillväxtbolag, kopplat till högre räntor, svepte genom techvärlden under 2022. Klarna, vars kreditförluster svällde, var inget undantag. När företaget behövde fylla på kassan tvingades man gå med på en värdering på under 70 miljarder kronor. Sannolikt vill företagets ledning och investerare få ut ett betydligt högre marknadsvärde vid en börsnotering.  Sky news uppgav strax före årsskiftet att målet är en värdering på 15 miljarder dollar, motsvarande 156 miljarder kronor. Klarnas notering skulle kunna bli en jackpott för de befintliga ägarna. Mest av alla, omkring en femtedel, äger riskkapitalbolaget Sequoia. Bolagets tidigare partner Michael Moritz är styrelseordförande i Klarna, och nyligen sattes även Sequoia-medarbetaren Matt Miller i styrelsen.  Riskkapitalbolaget har varit delägare i Klarna sedan 2010, en förhållandevis lång tid för en spelare av det slaget. Affärsidén för denna typ av investerare är generellt sett att investera tidigt och sedan verka för en börsnotering, alternativt en försäljning av hela portföljbolaget. En börsnotering skulle kunna vara ett sätt för Klarna att erbjuda sina större investerare en möjlighet att sälja sina aktier på en öppen marknad. SvD har sökt Matt Miller, som dock inte har återkommit. I ägarlistan, som uppdaterades vid årsskiftet, finns även en lång rad privatpersoner som skulle kunna bli rika på en börsnotering. Två av Klarnas tre medgrundare är än i dag stora ägare. Vd:n Sebastian Siemiatkowski äger omkring 6 procent, och den medieskygge medgrundaren Victor Jacobsson äger närmare 7 procent, enligt SvD:s genomgång av aktieboken i Klarna. Under onsdagen berättade Klarna att de lanserar en ny prenumerationstjänst för shoppingsugna konsumenter. Lanseringen är ett sätt att få till ytterligare ett intäktsben inför en börsnotering, rapporterar CNBC.  – Vi behöver bevisa för oss själva och marknaden att vi kan lägga till en ny typ av intäkter till Klarna,  säger Klarnas marknadschef David Sandström till CNBC. I ett första steg erbjuds prenumerationstjänsten till Klarnas amerikanska kunder. Med en prenumeration ska kunden exempelvis slippa vissa avgifter och  få tillgång till specialerbjudanden

Klarnas ägare om en börsnotering i USA: Ganska riskabelt


Allt ska med i ett maniskt flöde av text: ältande, bitterhet, kärlek och längtan. Jenny Aschenbrenner låter sig till slut övermannas av Wera von Essens emigrantdagbok. Det är sex år sen som Wera von Essen tog på sig anspråk värdiga en Norén (eller Lundell, eller Knausgård eller valfri författarman som skrivit ord efter ord om sina vardagar) och debuterade med ”En debutants dagbok”. Hundratals sidor om kärlek, knark, andlighet, barndomssår och skrivande, som blev hypnotisk läsning. Sedan dess har hon skrivit några betydligt mindre expansiva böcker, den strama ”Våld och nära samtal” och den mer skissartade ”Svar till D”. Wera von Essen är alltid en njutning att läsa – intensiteten och de halsbrytande kasten mellan högt och lågt, en ständig strävan mot något sannare än poserna, men visst är det härligt att läsa henne fullt utblommad igen. ”En emigrants dagbok” arbetar utifrån samma premisser som debuten. Allt ska med, eller naturligtvis inte allt men intrycket som förmedlas, den kurerade litterära sanningen, är ett ofiltrerat levande. Det börjar i den bittra författarens frustration över att förlaget inte godtar hennes förslag till nästa bok på direkten utan kräver text först – det kan ju kännas världsfrånvänt och bortskämt, men Wera von Essen har en förmåga att genom att gräva ner sig i det futtigt självupptagna svinga sig mot något annat. Parallellt med pengaproblem finns ensamheten. Det finns generösa vänner, andras barn att vara nära, men ingen kärlek som bär och inga föräldrar att landa hos, vare sig emotionellt eller bokstavligt. Känslan av att trots alla dessa människor inte vara mottagen. Där finns omvärlden. ”En emigrants dagbok” är också en skildring av vad som hänt med vårt land under de senaste åren: människosynen, högerpopulismen och rasismen. Wera von Essen snöar in på Yasin och debatten om gangsterrappen, sveken mot alla som misstänkliggörs på grund av sin hudfärg. Och inte minst så finns hela tiden en dialog med den katolska tro som är central i hennes liv. Bönen, mässan, bikten, en ständig strävan mot kontakt med det gudomliga. Jag är inte alldeles övertygad av ”En emigrants dagbok” från start. Som maniskt flöde av intryck, tankar, skvaller och känslolägen är den lite mödosam att ta sig in i, inte för att den är svåråtkomlig, men för att den är så massiv. Till slut får jag kontakt, landar i Wera von Essens värld och godtar att ett tjuvnyp mot en namngiven kollega kan ingå i samma mening som en hisnande vacker bild av längtan efter kärlek. Hon vänder på en femöring i en vägran att godta att högt och lågt bör skiljas åt, att livet ska sorteras och rationaliseras, som ett romantiskt geni från förrförra seklet vägrar hon se på skrivandet som något annat än livsblodet. Wera von Essen skriver och våndas, ångesten är närvarande, såren finns kvar. Hon hänger med andra författare, konstnärer, skribenter, hon är pank och sökande. Ältar oförätter som en annan Strindberg, det känns självklart att hon älskar Katarina Frostensons ”K”, där litteraturen står högre än moralen. Och hon är underbart, drastiskt rolig när hon drar sin bittra sida till dess spets, som när hon jämför sig med Bibelns Job. Ensamheten och kylan, den bildliga och den bokstavliga, skickar henne tillbaka till Brasilien där hon bott förut, till havet, kaoset och det hela tiden påtagligt mänskliga. Man kan tänka att det blir exotiserande och fånigt romantiskt när den svenska författaren åker till Brasilien för att hitta det ”riktiga” livet och lite så är det ju, men det försonande med Wera von Essen är hennes blick också på sin egen position i världen

Recension: Wera von Essens En emigrants dagbok


ÖB Micael Bydén skriver i ett internt brev att det ”inte har föresvävat” honom att det kritiserade bolag han registrerade i oktober ”på något sätt” skulle kunna påverka hans uppdrag, rapporterar Ekot.  Överbefälhavare Micael Bydén kommenterar för första gången det konsultbolag som han registrerade i oktober, tillsammans med fästmön Linda Staaf. I ett internt brev till anställda inom Försvarsmakten.  ”Överbefälhavare är man varje minut av dygnets timmar. Varför lät jag då ett aktiebolag hos bolagsverket så lång tid innan jag lämnar ämbetet?”, så inleds brevet, vilket Sveriges Radio Ekot tagit del av.  Det var för en dryg vecka sedan som Expressen skrev om aktiebolaget som Bydén, med ett år kvar som ÖB, registrerat hos Bolagsverket.  Företaget, Byden Ops AB, ska bli konsultverksamhet inom strategisk omvärldsanalys, företagsutveckling och ledarskap.  Micael Bydén står som enda ägare. Linda Staaf, som tidigare var underrättelsechef för polisens nationella avdelning NOA, sitter med som suppleant i styrelsen. Staaf är numera polismästare på NOA. ”Ett sätt att mentalt lägga frågan år sidan” Bydéns tid som ÖB löper ut sista september i år. Att bolaget registrerats nästan ett år innan Micael Bydén lämnar chefsrollen har kritiserats.  Det senaste året har ”rusat förbi i högt tempo”, skriver Micael Bydén i det interna brevet. Han har därför inte hunnit fundera över vad han ska göra när han inte längre leder Försvarsmakten.  ”Att registrera ett bolag, helt utan verksamhet, blev ett sätt att inte behöva tänka på den förrän det var dags. Det var med andra ord ett sätt att mentalt lägga den frågan åt sidan och ha fortsatt full uppmärksamhet intill sista minuten i ämbetet”, skriver han vidare.  Byden Ops AB har registrerats för F-skatt i december förra året. Men eftersom bolaget inte har någon verksamhet i dag räknas det inte som en bisyssla, har Försvarsmaktens presschef Therese Fagerstedt uppgett för Expressen. Det är myndighetschefer som direkt lyder under regeringen annars skyldiga att anmäla.  Experten: ”Har passerat en gräns” Men att förbereda och vidta åtgärder för att starta ett bolag riskerar ändå skada tredje mans förtroende för Försvarsmakten, enligt arbetsrättsexperten Tommy Iseskog. Agerandet är ”väldigt olämpligt”, enligt honom.  – Om man tittar på juridiken i sammanhanget handlar det om att han inte får ägna sig åt något som kan kallas för en förtroendeskadlig bisyssla, sa Iseskog till SvD.  Risken är att allmänheten skulle kunna undra om Micael Bydén agerar utifrån sitt kommande uppdrag, och inte som ÖB. – Bara att det finns en risk för att allmänheten får den typen av tankar om Försvarsmakten innebär att han har passerat en gräns. I det interna brevet skriver Micael Bydén att det ”inte har föresvävat” honom att det registrerade bolaget skulle kunna påverka honom ”på något sätt i utövningen” av ÖB-uppdraget.  ”Efter 42 år i Försvarsmakten, varav nio år, som dess chef är tanken orimlig för mig. Så marinerad i lojalitet till vårt uppdrag är jag. Jag inser att det är en fråga om förtroende om man tror mig eller inte. Jag kan bara säga som det är”, skriver överbefälhavaren.

ÖB Micael Bydén kommenterar kritiserade bolaget


För en dryg vecka sedan öppnade Hagia Sofia i Istanbul upp igen efter en kortare stängning. Nu har världsarvet fått en ny entré för turister – som ser ut som garageinfarten till en bilverkstad. Hagia Sofia i Istanbul har varit ett världsarv sedan 1985 och för mig har dess status som museum alltid varit en sköld till skydd för dess fantastiska interiör med storartade mosaiker, dess hisnande kupoler och väggar. Jag vet inte hur många gånger jag har besökt byggnaden.  Vad skulle hända om skölden försvann? Världsarvet skulle med ens blir sårbart för okunnighet, hotat av bristande respekt för det omvärlden annars beundrar.  Hagia Sofia byggdes mellan 532 och 537 f Kr och är en av kristendomens och den ortodoxa världens främsta helgedomar. Den omvandlades till moské när den osmanske sultanen Mehmed II erövrade staden 1453. Århundraden senare, när den turkiska republikens grundare Mustafa Kemal Atatürk ändrade Hagia Sofias status till museum 1934, sågs och applåderades detta som ett viktigt beslut som symboliserade Turkiets omvandling till en sekulär stat.  Det är knappast förvånande att strävan efter att få återställa Hagia Sofia till moské i årtionden har varit en viktig fråga för politisk islam. Och i juli 2020 var det så dags att göra slag i saken. President Erdogan, som skickligt piskat upp antigrekiska känslor – också hos de inflytelserika sekulära segmenten i Turkiet – genom att avsiktligt öka spänningar i Egeiska havet, tog steget och kungjorde just det som såväl landets islamister som nationalister längtat efter: Hagia Sofia skulle bli en moské igen.  Jag har alltid hävdat att man bör bevaka kulturområdet om man verkligen vill förstå karaktären på och omfattningen av ”regimskiftet” från sekulär parlamentarism till islamiskt orienterat enmansstyre i Turkiet. Det är inom kulturen som den verkliga striden har ägt rum. Men till min förvåning väckte indragningen av Hagia Sofias status som museum nästan inga reaktioner hos Turkiets annars mycket högljudda sekulära, som annars gör anspråk på att förvalta Atatürks arv (dessvärre ofta enbart genom en läpparnas bekännelse).  För Erdogan och hans väljare var omvandlingen av Hagia Sofia en stor seger. Utan att inse att de hade försuttit ett gyllene tillfälle att ta till orda, tystnade de och ett viktigt slag var därmed förlorat. Än i dag har denna insikt inte trängt in. För de sekulära må omvandlingen av Hagia Sofia framstå som bara ett litet bakslag, men för Erdogan och hans väljare var det en stor seger. Och nu har mina värsta farhågor besannats: de många besökarna som inför varje fredagsbön tågar in i den massiva gudstjänsthallen har börjat orsaka skador på byggnaden.  Förra året publicerade en grupp grekiska arkeologer ett öppet brev där de sammanfattade den pågående förstörelsen. ”De osmanska dörrbladen av trä i den kejserliga porten har skadats, väggbeläggningar har skrapats och tagits bort, fontäner och dörrar används för skoförvaring, golvplattor av marmor har förstörts.” Den nya turistentrén är en förolämpning mot världsarvets fasad. Efter en kort stängning öppnade Hagia Sofia igen för en dryg vecka sedan – men den här gången uppdelad i två delar. Det stora golvet på entréplanet är till för muslimska gudstjänster och övervåningen för turister. Myndigheterna har aviserat en inträdesavgift på 250 kronor för utländska besökare. (Tidigare var inträdet gratis.)  Den turistentré som byggts in i byggnaden ser ut som garageinfarten till en bilverkstad – en förolämpning mot världsarvets fasad – och ett laminatgolv täcker de antika trappstegen in i byggnaden.  Allt detta kan möjligen applåderas som en seger för islamisterna, men det är en stor förlust för Istanbul

Så förvanskas världsarvet Hagia Sofia – får en ”garageinfart”


Swedbank tjänar just nu rekordmycket pengar på att låna ut och låna in pengar. Banken vill dela ut 17 miljarder kronor till aktieägarna. Men duckar frågor om sänkta boräntor för hushållen.  ”Jag tänker inte prata om exakt hur vi kommer att agera”, säger Swedbanks vd, Jens Henriksson till SvD.  Bankernas vinster fortsätter att nå nya höjder. Swedbank var på onsdagen först ut bland storbankerna att redovisa siffror för helåret 2023.  Bankens räntenetto (vinsten från bankens in- och utlåning) ökade med 54 procent under året till rekordhöga 51 miljarder kronor.  –Jag har sagt det tidigare och jag fortsätter att säga det – det är bra med lönsamma banker därför att en lönsam bank är en hållbar bank är, säger Jens Henriksson. Banksektorns vinstutveckling har fått politiker att reagera, bland annat har Socialdemokraterna föreslagit en särskilt vinstskatt för just räntenettot.   Finansministern skeptisk Finansminister Elisabeth Svantesson (M) uttryckte nyligen skepsis när det gäller hur snabbt bankerna är beredda att sänka boräntorna framöver, när marknadsräntorna nu börjat sjunka.  På en fråga från SvD svarade hon förra veckan att hon inte var trygg med att bankerna kommer att sänka boräntorna i linje med det allmänna räntefallet.   ”Nej, jag är inte trygg med det och det vi inom politiken kan göra är att underlätta för människor att byta bank. Där är en förändring av reglerna för ränteskillnadsersättningen en viktig fråga. Det ökar konkurrensen”, sade Elisabeth Svantesson. Vill inte ge garantier för boräntorna Men i samband med onsdagens rapport ville Jens Henriksson inte ge några garantier för hur ett räntefall kommer att påverka kundernas boräntor. – När räntorna faller så kommer vi naturligtvis att göra förändringar i våra räntor men jag tänker inte prata om exakt hur vi kommer att agera. Det är en konkurrensutsatt marknad och vi kommer att följa utvecklingen. Hittills har bankernas långa boräntor inte följt med marknadsräntorna. Räntan för 5-åriga bostadsobligationer, som är en viktig finansiering för bolån, ligger för närvarande på cirka 3 procent, en nedgång på 1 procentenhet sedan i höstas.  Listpriset för Swedbanks 5-åriga boränta har samtidigt sänkts från 4,34 procent i höstas till 4,19 procent idag, en skillnad på 0,15 procentenheter.  Övriga tre storbanker har ett snarlikt listpris för 5-årigt bolån: Nordea: 4,19 procent, SEB: 4,19 procent, Handelsbanken: 4,18 procent.   Du kan inte svara ja på frågan om ni kommer att sänka era boräntor i samma takt som marknadsräntorna sjunker? – Jag kan inte svara, och jag får inte svara på på den frågan eftersom vi agerar på en konkurrensutsatt marknad, säger Jens Henriksson. Höjer utdelningen till aktieägarna Swedbank föreslår en utdelning på 15,15 kronor per aktie för 2023, en höjning med drygt 50 procent jämfört med 2022. Utdelningen är i linje med bankens policy om en utdelning på 50 procent av vinst efter skatt. Totalt innebär det att 17 miljarder kronor delas ut till aktieägarna.  – Det är lätt att glömma att den typen av ägare vi har är ju sparbanker, försäkringsbolag, pensionsfonder, småsparare och ägarstiftelser. Det innebär att pengarna kommer tillbaka till samhället.  Jens Henriksson, tidigare statssekreterare på finansdepartementet under Bosse Ringholm och Pär Nuder, är helt emot det socialdemokratiska förslaget om en särskilt vinstskatt på bankernas räntenetton. – Jag tror inte på den typen av riktade skatter, jag tror det är till nackdel för ekonomin

Swedbanks vd efter rapporten – vill inte kommentera räntan


Ett SSU-kopplat konto anklagar Ulf Kristersson för att vara en PK-politiker – efter ett utspel om mäns våld mot kvinnor. Upprörda socialdemokrater är inte målgruppen, hälsar förbundet.  I videoklippet får man se en bild på statsministern i ett pridetåg, med regnbågsflagga i handen.  – Jag är trött på PK-politiker som ska göra skillnad på könen, säger berättarrösten. Klippet har publicerats av den digitala plattformen Frihet, som ägs av Socialdemokraternas ungdomsförbund, SSU. Temat är att Ulf Kristersson har presenterat en förebyggande satsning mot mäns våld mot kvinnor.  – Men vänta nu lite. Det är jättebra att våldsutsatta kvinnor får stöd, men sanningen är den att män är mer utsatta för våld än kvinnor, säger berättarrösten. Reaktionerna i sociala medier är starka. Socialdemokraten och debattören Linn Svansbo trodde först att klippet kom från ett fejkkonto. Hon tycker att innehållet är ”populistiskt och korkat”.  – Angreppssättet och retoriken är ovärdig ett feministiskt socialdemokratiskt parti, säger hon.  Linn Svansbro ser ett samband med en hyfsat färsk rapport från en socialdemokratisk arbetsgrupp. I den görs analysen att partiet har missat unga killar på grund av fokus på feminism. – Den analysen är felaktig och jävligt olycklig. Det är inte osant att unga killar vänt sig från Socialdemokraterna, men att försöka hitta en motsättning mellan feminism och möjligheten att nå unga män är det sista vi behöver.  I grunden är det bra att socialdemokratin anstränger sig för att skapa bättre innehåll i sociala medier, men videoklippet från Frihet är helt fel sätt, tycker Linn Svansbo. Hon jämför det med innehåll från medieplattformen Riks, som tidigare ägdes av  Sverigedemokraterna.   – Att kalla Ulf Kristersson för en ”PK-politiker” som man är trött på och klippa in när han säger att han tänker satsa pengar på våldsutsatta kvinnor, för att det är mer synd om killar. Det är ett budskap som hade kunnat sändas i Riks.  Youbert Aziz, SSU:s kommunikationschef, säger att Frihet arbetar självständigt från ungdomsförbundet och att det inte är hans roll att recensera dess innehåll. Han vill värna den redaktionella friheten.  – Men i och med att just det här klippet har uppmärksammats så kan jag säga att vi inte hade publicerat det här i SSU:s kanaler.  Varför inte? – Det är en förenklad bild som ges i det här klippet, för att intressera en specifik målgrupp som kan sympatisera med det här. Konflikten som målas upp hade inte vi kommunicerat.  – Det finns många andra sätt som jag hade beskrivit Ulf Kristersson innan jag hade dragit till med ”PK-politiker”. Å andra sidan är jag inte målgrupp för det här klippet.  Uppdraget från Frihet, som ursprungligen var SSU:s tidning, är att nå unga killar som socialdemokratin vanligtvis har svårt att nå. Youbert Aziz säger att det därför inte är konstigt att socialdemokrater reagerar.  Enligt honom har klippet inget att göra med rapporten från socialdemokraternas arbetsgrupp. Aziz påpekar att videoklippet först publicerades i november.  – Målgruppen är inte övertygade socialdemokrater och personer som är politiskt skolade och vet vad som är politiskt gångbart medialt och i den politiska klassen.  En del jämför innehållet med SD. Vad tycker du om jämförelsen? – Jag tycker att det är en långsökt jämförelse.  Enligt Youbert Aziz finns interna diskussioner i SSU kring framtiden för Frihet, men att de inleddes före det uppmärksammade klippet.  – Det kan bli förändringar, men de har inte med den här kritiken att göra. SvD har sökt ansvarig utgivare för Frihet.

SSU-kopplat Instagram-konto kallar Kristersson ”PK-politiker”


Svenska kyrkan har fortfarande inte helt återhämtat sig från attacken mot dess IT-system. Nu kommer nya uppgifter om hur personuppgifter läckt. Hackergruppen Blackcat är ett av världens största och mest ökända nätverk inom cyberbrottslighet. I slutet av november förra året bekräftades det att Svenska kyrkan var en av ett 1000-tal organisationer som fått sina interna system infekterade med utpressningsvirus, även kallat ransomware. Nu bekräftar kyrkan att gruppen har fått åtkomst till personuppgifter i Svenska kyrkans it-miljö. Det berör kyrkans personal, medlemmar, förtroendevalda och bidragsgivare. Incidenten har anmälts till Integritetsskyddsmyndigheten och polisen strax efter angreppet. Vad exakt har det fått tag i? – De har fiskat efter information och hoppats få fram någonting intressant. Men exakt vad de har fått kan vi inte veta. Vi kan bara se att datorerna har läckt information, säger David Axelson–Fisk, senior rådgivare åt Svenska kyrkans generalsekreterare. Svenska kyrkan kan inte garantera att uppgifterna inte missbrukas och varnar för risken att de läckta personuppgifterna kan användas för att stjäla en persons identitet. – Om man får reda på vad någon heter och har för e-postadress och kanske till och med personnummer, så är det lättare att låtsas vara den personen i olika sammanhang, säger David Axelson–Fisk. Svensk kyrkans råd till eventuellt berörda personer är att vara på sin vakt.  – Om man har en känsla av att ens  uppgifter har kommit ut så är det viktigt att man faktiskt skyddar sig, helt enkelt, säger David Axelson–Fisk. Svenska kyrkan sitter på information som för vissa kan vara känslig, som till exempel religionstillhörighet, politisk åskådning och civiltillstånd. Men enligt David Axelson–Fisk har angriparen inte varit i kontakt med kyrkan för att pressa kyrkan på pengar efter attacken, genom att till exempel hota med att offentliggöra känslig information. – Vår bedömning är att de inte har fått tag i så mycket information att de tycker att det är värt att ens försöka, säger David Axelson–Fisk. Sedan attacken har Svenska kyrkan jobbat intensivt med att återställa alla datasystem. Skadad mjukvara har ersatts och förlorad data ominstallerats från kopior. På måndagen öppnade kyrkan sin webbsida för första gången sedan attacken. När tror du att alla datasystem kommer att vara uppe igen då? – Det kommer att ta ett bra tag till. Men alla de stora systemen tror vi kommer att vara uppe inom kort, säger David Axelson–Fisk. Angreppet mot Svenska kyrkan är ett av flera uppmärksammade, storskaliga cyberattacker mot organisationer och företag den senaste tiden.  I helgen blev till exempel it-leverantören Tietoevry attackerade av hackergruppen Akira, som har tydliga kopplingar till Ryssland. I angreppet drabbades en lång rad företag och organisationer som är deras kunder, bland annat Filmstaden, Systembolaget, Rusta och Region Uppsala. Säkerhetsjätten Loomis Sverige AB, som hanterar värdetransporter och kontanthantering, har också drabbats av attacken mot Tietoevry. "Det finns en risk för att information vi har i vårt affärssystem om ert bolag kan ha kommit obehöriga till del, men det är inte bekräftat. Det kan innefatta information om bankkonto för utbetalning, företrädare med personnummer och deras roll, kontaktpersoner, fakturor, avtal och liknande dokumentation", skriver bolaget på sin hemsida. Loomis kunder finns främst inom banksektorn och detaljhandeln. Bolaget skriver själva att de arbetar med "centralbanker, stora kommersiella banker och operatörer av uttagsautomater".

It-attacken mot Svenska kyrkan – personuppgifter läckte


Ali Alonzo skriver en poesi som går raka vägen från kunskap till dumhet, från hopp till förtvivlan, utan att för den sakens skull förlora det viktigaste av allt på vägen – nyfikenheten på den andre. Bra poesi ger svindel, får inte bara tiden, utan också kroppen, affekterna, ja allt ur led. Men oftast med ett syfte: att hitta en ny fästpunkt. För vad händer annars? Man slutar antingen hos Gud, eller i intet. För att inte säga i galenskapens förtrollade land. När jag läser Ali Alonzos diktsvit ”Jag tänker bli äcklig” som känns som en enda stor svindlande åktur i samhällets mörkaste nöjespark, efter en äcklig festmåltid, skriven av ingen mindre än Lagerkvists Dvärgen, letar jag efter just denna fästpunkt. Finns den överhuvudtaget? Såväl självhatet som hatet mot omvärlden är allestädes närvarande. Dikterna kryllar av socialistiska oneliners – ”om en inte orkar orkar ingen”, paradoxala bilder som att ”dricka sin hunger” eller ”skända sin egen grav”, humoristiska anekdoter om människor som pissar in sig i ett hörn, som torkar munnen med knivar, läser nyhetsbrev från analfabeternas riksförbund, spyr galla över den karriäristiska kulturvänsterns kroniskt misslyckade ambitioner och kastar omkring sig med smått tabubelagda uttryck som ”jag hoppas att alla dör”.  Vi möter också barn till barbarer som blir präster, poliser som gråter, ”skämtänglar”, hus som målar ögonen, läppar som fryser fast i luften och freudianska intertexter som ”Titta pappa jag brinner”. Det må låta rörigt och det är det också. Men i denna rastlösa, rasande poesi som rinner utmed sidorna likt verbal rännskita, ryker en ljuvlig doft, ett barns ocensurerade reflektioner över sina brustna illusioner: ”Jag trodde att pappas brösthår / Var huvudhår som fallit ner” och i en annan dikt: ”föräldrar har inga känslor / bara kroppshår”. Dikternas kärleksfulla galghumor och uppriktighet piskas upp av en vrede som besudlar och renar på samma gång. För här finns både hatiska utsagor som ”jag älskar verkligen att skjuta dig” och ”en jävla skolskjutningsburgare bara rakt in i käften bara”, och mer försoningssökande fraser som ”jag ska skicka ett kärleksbrev till en mördare” och ”varje dag tackar jag alla som betalat för min säng och mitt lidande”. ”Det finns ingen kärlek utan hat”, hävdade Lacan, och uppfann ordet ”hainamoration” (hatförälskelse) för att visa på kärlekens och hatets farliga förbindelser. Lacan hade säkert älskat, för att inte säga ”hatälskat”, Alonzos högaffekterade poesi. Jag själv är mycket glad över att få möta en poesi som är medveten om att människan drivs av både eros och thanatos, livs- och dödsdrifter, som visar på att människan är en del av den äckliga samhällskropp som hen spottar på, att äcklet alltid är ett äckel först och främst gentemot oss själva.  Jag läser därför diktsamlingens titel ”Jag tänker bli äcklig” som ett programmatisk poesimanifest som vill göra upp med den gode, romantiske skalden som gråter över den fina arkadiska tid som flytt, och den samtida samhällsengagerade poeten som begråter ondskan i samhället, aldrig det egna jagets. Den franske författaren Georges Perec skrev ”Livet som bruksanvisning”, för att visa att livet inte har en bruksanvisning. Även Alonzo tycks inskriva sig i denna antidogmatiska poetik, med en poesi som går raka vägen från kunskap till dumhet, från hopp till förtvivlan, utan att för den sakens skull förlora det viktigaste av allt på vägen – nyfikenheten på den andre

Recension: Ali Alonzos Jag tänker bli äcklig


Petade EU-toppnamnet Sara Skyttedal anklagar partiledaren Ebba Busch för att ha agerat ”bedrägligt” och överväger att lämna Kristdemokraterna. ”Det är Sara Skyttedals redogörelse som ligger grund för vårt beslut – inget annat” kontrar Busch. Sara Skyttedal var Kristdemokraternas förstanamn på partiets lista inför valet till Europaparlamentet. Men i fredags petades hon och ersattes av högerdebattören och SVT-programledaren Alice Teodorescu Måwe som tills alldeles nyligen var moderat. Beslutet var en konsekvens av att Skyttedal haft kontakter med ett annat parti, meddelade KD-ledaren Ebba Busch. I en intervju med SVT:s ”30 minuter” ger Sara Skyttedal sin bild och säger att det handlade om två informella samtal med Sverigedemokraterna, men inte mer än så. Tidigare har uppgifter gjort gällande att hon försökte bli SD:s toppnamn inför EU-valet. Ser ingen framtid inom KD Efter petningen från KD:s lista ser hon inte hur hon ska kunna ha någon framtid i partiet. – För mig känns det naturligt att lämna partistyrelsen och det kommer jag också att göra. Saknar man förtroende för mig på det sättet ska jag inte heller sitta på en sådan post. Hon säger att hon ska fortsätta som EU-parlamentariker för KD fram till valet i juni, men att hon inte har någon aning om vad hon ska göra sedan. – Partipolitik är inte så trevligt och jag känner att jag är ganska klar med en del av det nu faktiskt, säger hon till SVT. Hävdar att uppgifter om SD är lögn Sara Skyttedal tillbakavisar också uppgifterna om att hon skulle ha försökt att komma med på Sverigedemokraternas lista till EU-valet.  – Det är en lögn. Jag har absolut inte ställt några krav om det, och inte heller fått ett sådant erbjudande.  I stället ska hon ha sökt kontakt ”förutsättningslöst” med SD för att se om hon kunde ”hjälpa till på något sätt”. Enligt Sara Skyttedal har Ebba Busch vetat om detta sedan i höstas. På en fråga varför hon får sparken just nu svarar Skyttedal att det handlar om att det är först nu som man har en ny kandidat. Hon menar att Kristdemokraterna hade för avsikt att peta henne. Besviken på Ebba Busch Skyttedal säger att hon kallades till ett verkställande utskott där hon blev ”överrumplad med ett kort och ganska märkligt förhör” angående hennes kontakter med SD. Kort därefter ska Ebba Busch ha ringt upp henne och sagt att förtroendet inte längre finns. – Det fanns en distriktsordförandekonferens och en riksdagsgrupp kallad, en ny kandidat var klar och en presskonferens var bokad nästa morgon. Det är tydligt att det fanns en plan att avsätta mig, säger Sara Skyttedal till SVT. Hon anser att hon blivit förd bakom ljuset och att Ebba Busch agerat ”bedrägligt”. – Jag blir chockad och oerhört besviken, säger Sara Skyttedal. I samband med att Busch meddelade att Skyttedal petas från partiets lista inför EU-valet sa KD-ledaren att agerandet varit förtroendeskadligt. – Vi är ett parti där det också är möjligt att få både förlåtelse, försoning och en andra chans. Det är en viktig del av det ledarskap som vi samlat försöker tillämpa som parti. Men här gick gränsen. Busch avfärdar kritiken På onsdagseftermiddagen mötte Ebba Busch pressen i riksdagen. KD-ledaren avböjde att kommentera Skyttedals anklagelse om bedräglighet – men bestred att hon varit oärlig med sina avsikter.  – Det är Sara Skyttedals egna ord vi utgått från i den här hanteringen, det är henne vi valt att lyssna till, ingenting annat. Det vill jag understryka. Busch hävdar vidare att det var först efter att Skyttedal valts till förstnamn på EU-valsedeln som partiet fick ny information som ledde till petningen.  Före partifullmäktige visste partiet om att det funnits kontakter mellan Skyttedal och Sverigedemokraterna, enligt Busch


Skattesänkningar, fallande räntor, lägre inflation och en starkare krona. Hushållen har mycket att se fram emot de närmsta åren, spår Handelsbanken i en ny prognos. – Det värsta är över. Det säger Handelsbankens chefsekonom Christina Nyman till SvD efter att banken släppt en ny prognos för svensk ekonomi. Enligt Handelsbanken börjar Riksbanken att sänka styrräntan redan i sommar. – Vid det här laget tror vi att inflationen på ett trovärdigt sätt har börjat närma sig Riksbankens mål på 2 procent, säger Christina Nyman.  För att förhindra att ekonomin tar onödigt mycket stryk av höga räntor sänker därför Riksbanken räntan, resonerar hon. Tre räntesänkningar väntas i år  Totalt väntas tre räntesänkningar i år och ytterligare fyra följande år. Resultatet blir att styrräntan landar på 2,25 procent i slutet av 2025, jämfört med 4 procent i dag. Enligt Christina Nyman kommer hushållens rörliga boräntor att sjunka ungefär i linje med Riksbankens räntesänkningar. Den rörliga boräntan hamnar då på runt 3,5 procent, och månadskostnaden för ett rörligt bolån på 2 miljoner kronor sjunker med runt 1 600 kronor. Hushållen gynnas också av lägre inflation som spås falla från i snitt 6 procent förra året till 2,5 procent i år, och landa runt 2 procent nästa år. Nedgången beror bland annat på att utbudsstörningarna som rådde under pandemin nu har minskat. Det har i sin tur minskat företagens kostnadsökningar, samtidigt som hushållen minskat sin konsumtion. – I Sverige har hushållen dragit ned på konsumtionen kraftigt. Det är den fjärde största konsumtionsminskningen sedan början på 90-talet, säger Christina Nyman. Kronan spås stärkas  Handelsbankens prognos innehåller också goda nyheter för kronan. Den svenska valutan har försvagats de senaste åren, bland annat på grund av investerares oro för hur räntehöjningarna skulle påverka Sveriges högt skuldsatta hushåll och kommersiella fastighetsföretag. – När hela den oron försvinner så ser vi framför oss att kronan kan stärkas, säger Christina Nyman. Handelsbanken spår att Sveriges bruttonationalprodukt (BNP) – alltså värdet av allt som produceras i Sverige – står och stampar i år, framförallt på grund av att hushållen fortsätter att hålla hårt i plånboken och inte tar av sina besparingar, samtidigt som bostadsbyggandet är lågt. Utvecklingen leder till att arbetslösheten ökar, från 7,7 procent förra året till 8,2 procent i år.  Men sedan vänder det enligt prognosen och under 2025 och 2026 växer ekonomin i en mer normal takt – runt 2 procent. En förklaring är att hushållen börjar spendera mer pengar i takt med att lönerna stiger mer än inflationen.   – Under nästa år kommer hushållens reallöner att öka snabbare, samtidigt som Riksbankens räntesänkningar öppnar upp för att företagen börjar investera igen, säger Christina Nyman.  Reformer för 70 miljarder  Ekonomin kommer också att få stor draghjälp av politikerna. Christina Nyman tror att regeringen sänker inkomstskatten och ge mer pengar till kommuner och regioner nästa år. Totalt spår Christina Nyman att politikerna kommer att spendera runt 70 miljarder kronor på så kallade ofinansierade åtgärder– alltså åtgärder som inte finansieras med skattehöjningar eller minskade utgifter. Siffran ska jämföras med ett historiskt snitt på 20 miljarder kronor. – Finanspolitiken har ju varit återhållsam för att inte spä på inflationen men nästa år tror vi inte att politiken behöver ta samma hänsyn, säger Christina Nyman. Häromveckan släpptes förslagen i den så kallade långtidsutredningen

Handelsbankens glädjeprognos: Spår positiva år för hushållen


Svärföräldrarna ignorerar barnens nej, trugar och ljuger – ”överdriver jag effekten det kan ha på barnen?”, undrar C. Det låter inte som att deras beteende är skadligt, svarar SvD:s psykolog. Fråga: Min man och jag har två barn. Vi har en enad syn på barnen och föräldraskapet – förutom när det gäller hans föräldrar. Trots att de ofta går över gränsen till vad vi tycker är okej, så reagerar han inte. Det blir jag som ensam får säga ifrån. Jag vet att de älskar barnen, men i grunden handlar det om att jag tycker att de har en gammaldags barnsyn och inte respekterar barnen eller oss som föräldrar. Vi tycker exempelvis att det är viktigt att barnen lär sig respektera och lyssna till sig själva, såväl som andra. Men svärföräldrarna ignorerar ofta barnens nej, pushar dem, trugar och ”gaslightar”. I allt från att försöka tvinga i dem mat till att plocka upp den yngsta trots att hon blir ledsen då och att hävda att de visst inte råkade trampa barnet på tån, fast de gjorde det. Jag har försökt prata med dem, så finkänsligt jag kan, men min svärmor blev bara jätteledsen och sedan fortsatte allt som förut. Jag har pratat många gånger med maken men han tycker mest att jag har något emot hans föräldrar. Överdriver jag effekten de kan ha på mina barn? Den äldsta älskar att vara med dem för att de gärna leker, den yngsta är väldigt reserverad. Jag är ständigt stressad för det känns som att de motarbetar oss genom att inte respektera barnen, eller oss. /C Jenny Jägerfeld: Det låter som om du påverkas mycket av hur din mans föräldrar förhåller sig till era barn och till er som föräldrar. Det är väldigt vanligt att olika generationer har olika uppfostringsstilar och det kan onekligen vara en utmaning att hantera.  Jag förstår verkligen att du kan irritera dig på att dina svärföräldrar inte alltid lyssnar in barnen och jag håller med om att det är viktigt att barnen respekteras. Men utifrån hur du beskriver det har jag samtidigt svårt att tro att deras beteende skulle vara skadligt för barnen. Nu vet jag ju inte hur mycket ni träffas, och deras inverkan blir såklart större om ni ses tre gånger i veckan jämfört med tre gånger per år. Oavsett är ju du och din man barnens främsta och närmaste anknytningspersoner. Det är relationen till er som är den mest tongivande för deras utveckling. Även om ni skulle träffa dina svärföräldrar väldigt ofta kan du tänka att din man ju är en direkt produkt av deras uppfostringsstil och han utvecklades väl ändå – med tanke på att du är gift med honom – till en bra och rimlig människa? Kan förstå att svärmor blev ledsen Det är bra att du kan se att din mans föräldrar älskar era barn och jag tror att det även är viktigt att förstå att de med allra största sannolikhet inte vill något illa. Hur de agerar har med deras personligheter, erfarenheter och övertygelser att göra. Trugande kan till exempel bero på hur man såg på mat under deras uppväxt. Men språket du använder gör att jag förstår att du både oroar dig och tar illa vid dig av deras beteende. Du skriver att de inte respekterar er och barnen, ignorerar barnens nej, motarbetar er och gaslightar barnen. Det är ganska starka ord som antyder att du tänker att det är avsiktligt? Du kanske inte alls har uttryckt dig på det sättet när du har pratat med din man eller hans föräldrar, men om du har det kan jag förstå om din svärmor blev ledsen eller att din man tolkar det som ett uttryck för ogillande. Allvarlig form av manipulation Nu har visserligen ordet ”gaslighting” utarmats lite under de senaste åren, men ordets ursprungliga betydelse är att medvetet och systematiskt manipulera och förneka en annan persons verklighetsuppfattning under en längre tid, så att den börjar ifrågasätta och tvivla på sina egna upplevelser, känslor eller minnen

Mina svärföräldrar ’gaslightar’ barnen – psykologen svarar


Viktor Orbán vill att Ulf Kristersson kommer till Ungern angående Nato – något Björn Söder (SD) föreslog redan i somras. ”Bara Kristersson suttit ner och diskuterat med Orbán, kanske över en whisky på kvällen, så tror jag att det här hade varit löst”, säger han. Under tisdagskvällen röstade det turkiska parlamentet slutligen ja till att släppa in Sverige i Nato. Nu saknas bara en underskrift från president Erdogan för att den på Rosenbad efterlängtade ratificeringen ska vara i hamn. Därefter återstår endast ett ja från Ungern för att Sverige ska bli fullvärdig medlem i försvarsalliansen.  Men där gnisslar det. I ett inlägg på plattformen X skriver premiärminister Viktor Orbán att han bjudit in statsminister Ulf Kristersson (M) till Budapest för att förhandla. Om statsministern kommer att åka är inledningsvis oklart. Riksdagsledamoten Björn Söder (SD), som upprätthåller goda kontakter med ungerska regeringsföreträdare, anser att Kristersson snarast möjligt borde packa väskan. Något Söder uppmanade till i en intervju med DN redan förra sommaren.  – Hade bara Kristersson suttit ner och diskuterat igenom de här sakerna med Orbán, kanske över en whisky på kvällen, så tror jag att det här hade varit löst, säger Söder. Redan vid den tidpunkten fanns indikationer på att Ungern inte skulle hålla sitt löfte om att inte vara sista medlemsland att ratificera Sverige, enligt Söder.  Var det ett misstag av Kristersson att inte åka? – Misstag och misstag, det får han svara för. Men det hade underlättat processen. Jag är helt övertygad om att Ungern då hade varit beredda, att så fort frågan varit på bordet i Turkiet agera väldigt snabbt och enkelt. Sedan hade beslutet från Turkiet blivit det sista och avgörande – därefter hade vi varit medlemmar.  Snabbt och enkelt har det emellertid inte varit för svensk del.  För att driva processen framåt har oppositionen i Ungern nu krävt ett extrainsatt möte i parlamentet för att godkänna Sveriges Natoansökan.  ”Det är dags för Orbán att avsluta den här dumma, skadliga och onödiga charaden” skriver det socialdemokratiska partiet MSZP i ett uttalande. Men Fidesz, som Orbán tillhör, har tillsammans med ett stödparti en trygg majoritet i parlamentet och dikterar när det är dags. Björn Söder, som tidigare varit andre vice talman i riksdagen, anser inte att det finns något för Sverige att förhandla om i Budapest, detta eftersom punkterna i avtalet som slöts mellan Sverige, Finland och Turkiet har uppfyllts. Det är snarare ett politiskt spel och gamla oförätter som ligger bakom, enligt Söder. – Vad det egentligen handlar om är man på något sätt vill reda ut knutarna Ungern upplever sig ha med Sverige. Det handlar framförallt om hur man blivit behandlad av Sverige, framförallt av den förra S-regeringen. – Sedan är jag helt övertygad om att ungrarna använder detta som en bricka i spelet med EU och det som utspelas där, fortsätter Söder. Kritiken mot Ungern, som bland annat framförts av svenska politiker, handlar om att demokratin urholkats under Orbán. Landet har på senare år rasat i flera demokratimätningar, bland från Freedom House och the Economist. Söder medger att Ungern har sina problem – men tycker att det finns andra saker som är viktigare just nu.  – Vi måste också förhålla oss till hur verkligheten ser ut – att det är någonting som gnager hos ungrarna. Då tycker jag att man ska lyssna på det, även om man tycker att det är helt åt skogen. Man kan ha sina principer här, men till syvende sist är det vår egen säkerhet det handlar om. Då får man vara lite pragmatisk också.

Ungern återstår efter Turkiets ja till Sveriges Natoansökan


Ryska myndigheter menar att den glorifierar gängbrottsligheten medan man i Ukraina vill bannlysa den som rysk propaganda. Den ryska gangster-serien ”Slovo patsana” har blivit en lika överväldigande som otippad succé i bägge de i övrigt så fientliga länderna.  Sedan de första avsnitten släpptes på ryska streamingtjänster i november 2023 har gangsterserien ”Slovo patsana – krov na asfalte” (En pojkes hedersord – blod på asfalten) blivit en oväntad succé. Tv-serien blev snabbt Rysslands mest streamade titel och ännu några veckor efter att det sista avsnittet släpptes övertrumfar den internationella storfilmer i popularitet. Även i Ukraina har serien tagit publiken med storm, där den i sociala medier har blivit så hyllad att myndigheterna sett sig nödsakade att ingripa. Att den därtill fått många tittare i Belarus framgår av att Facebook-användare i trettondagshelgen varnades för bedragare som utlovar falska biljetter till castingtillfällen i Minsk för inspelningen av en ny säsong. Samtidigt har serien blivit omstridd. I Ukraina har kritiken motiverats av det pågående kriget, och kultur- och informationsministeriet har i ett officiellt uttalande förklarat att den innehåller inte bara grova uttryck för våld och brottslighet utan också en estetik som är typisk för Ryssland som angriparstat, varför man har uppmanat publiken att avstå från den. Man har framhållit att den som väljer att se den indirekt bidrar till Rysslands krig, liksom att produktionen delfinansierats av en organisation med kopplingar till Kreml. Dessutom är de ryska plattformar som tillhandahåller serien förbjudna i Ukraina sedan våren 2022. Att se den är med andra ord en olaglig handling.  I Ryssland har diskussionen framför allt handlat om huruvida serien uppmuntrar unga till brott. Sociala myndigheter menar att serien glorifierar våld och kan inspirera till kriminalitet, och det har gjorts gällande att tonåringar redan har tagit efter vad de sett. I staden Kazan, där handlingen utspelar sig, uppstod missnöje redan i samband med att produktionsbolaget rekryterade statister, vilket gjorde att inspelningen fick flyttas till Jaroslavl. Kritiken fortsatte dock, och parlamentsledamöter i Moskva uppmanades att agera för att stoppa serien. Likaså har censurmyndigheten Roskomnadzor fått ta emot ett antal anmälningar. Något förbud har dock inte blivit verklighet. Att serien är spännande och välgjord råder det inga tvivel om, liksom att den har ett effektivt soundtrack, huvudsakligen med sovjetisk 80-talsmusik men även den i Ryssland bannlysta hiphop-duon Aigels tatariska hit ”Pyjala”. Regissör är den välmeriterade Zjora Kryzjovnikov, som också tillsammans med en kollega skrivit manus. Handlingen har verklighetsbakgrund och bygger på journalisten Robert Garajevs reportage om gängkriminaliteten i 1980-talets Tatarstan. Kriminella gäng förekom i de flesta större sovjetiska städer, men problemen var särskilt stora i Kazan, där de tidvis behärskade miljonstaden. I Ryssland har problemen med gängkriminalitet därför ibland gått under benämningen ”Kazan-fenomenet”. I fokus för dramat står den 14-årige Andrej, som från att vara en tjusjpan, eller ”loser”, drivs att bli patsan, eller gängmedlem. Perestrojkatiden återges mycket detaljtroget, och med Andrej och brödraparet Marat och Vova Adidas som huvudpersoner får man följa hur pojkarna slåss mot andra gäng och trakasserar stadens invånare. Gängen leds av ”äldste” som förhandlar med andra gängledare medan de yngre stjäl, rånar och misshandlar.  Inom gängen råder en sträng hederskultur – sammanfattad i titelns ”en pojkes hedersord” – och det fysiska våldet är aldrig mer än en armlängd bort, som rituellt medel för upprätthållandet av ”gatans lag”, men lika ofta bara som tidsfördriv

”Slovo patsana” en succé både i Ryssland och Ukraina


Det blir bolaget Connecting Stockholm som tar över driften av Stockholms tunnelbana – i ett avtal som sträcker sig över elva år. Kontraktet löper från maj nästa år, och är värt runt 40 miljarder kronor. Avtalstiden är elva år och det finns ingen möjlighet till förlängning. Trafikförvaltningen skriver i ett pressmeddelande att fyra anbudsgivare fanns med i upphandlingen och att anbudsutvärderingen har skett med hänsyn till bästa förhållande mellan kvalitet och pris. – Connecting Stockholms fokus är en säker tunnelbana i världsklass med trygga och hållbara resor med hög punktlighet och service. Vi vill vara en aktiv partner till Trafikförvaltningen och en del av alla stockholmares vardag, skriver Matt Kinane, vd för Connecting Stockholm, i ett pressmeddelande. Förutom driften kommer Connecting Stockholm också ansvara för trafikplanering, trafikledning, bemanning och städning av stationer, trafikinformation, drift och underhåll av SL:s tunnelbanetåg och fordonsdepåer i uppdraget. Under avtalstiden kommer de nya t-baneträckorna till Barkarby, Arenastaden, Nacka och Söderort att börja trafikeras, skriver Trafikförvaltningen. Driften av Stockholms tunnelbana har skötts av MTR  i över fjorton år, men nu tar alltså Connecting Stockholm över ansvaret. Bolagets huvudägare är Go-Ahead och ComfortDelgro. Go-Ahead är delägare i Govia Thameslink Railway som är en av Storbritanniens största järnvägsoperatörer. Koncernen är också etablerad som kollektivtrafikutförare i Australien, Irland, Singapore, Tyskland och Norge. ComfortDelgro bedriver spår- och tunnelbanetrafik i Singapore och har verksamhet i sju länder, bland annat Storbritannien, Australien och Nya Zeeland. Trafiknämndens beslut kan överklagas till Förvaltningsrätten senast den 2 februari.

Connecting Stockholm tar över Tunnelbanan från MTR


På kort tid gick Adam Svanell på fyra begravningar för unga män som tagit sitt liv. Erfarenheten blev startpunkten för romanen ”Vildsvinet”. Gustav är en man i 30-årsåldern som aldrig har haft en relation och knappt någon sexuell erfarenhet, men som inte sitter hemma i sin mammas källare, spelar World of Warcraft, saknar vänner och hatar kvinnor – bilden av en typisk incel.  – Jag ville porträttera ett slags incel-figur som inte är ett freak. Någon som är ganska vanlig men samtidigt så otroligt hämmad och osäker att han inte vågar ta några initiativ och därför inte kunnat få erfarenheten av en kärleksrelation, berättar Adam Svanell om huvudkaraktären i romanen ”Vildsvinet”.  Till vardags är Adam Svanell dokumentärredaktör på Svenska Dagbladet. Han har tidigare publicerat boken ”Anonyma prestationister”, där han tecknade stressens historia men också berättade om sina egna erfarenheter av utbrändhet. ”Vildsvinet” är hans första roman. – Det finns en gräns för hur nära man kommer som journalist. Man är inte med personerna på toaletten eller i sängen, och framför allt är man inte inne i huvudet på dem. Man är helt beroende av vad de berättar och vad man kan se med blotta ögat. Det är väl delvis det som har lockat mig med skönlitteraturen, att kunna skriva en berättelse inifrån huvudet på en karaktär. Berättelsen handlar alltså om Gustav och startpunkten och fonden är hans bästa vän, Samuel, tar sitt liv. − Jag var själv med om att under ett par års tid gå på fyra olika begravningar där vänner eller bekanta som var just unga killar hade tagit sitt liv. Boken handlar absolut inte om någon av dem, men om den erfarenheten, att det nästan blev normalt att gå på en sådan begravning. Det kändes väldigt skevt. Adam Svanell reflekterade kring hur olika människor kunde hantera en sådan tragedi. Hur vissa omkring honom flydde in i jobb eller festande. Men också hur det kunde skapas en oväntad närhet till någon som man delade sorgen med. På begravningen träffar Gustav Julia. De är varandras raka motsatser; han är lugn, oerfaren och snäll. Hon gränslös och spännande men också oberäknelig och de blir ett något omaka par. − Men Gustav har varit ensam i 30 år och aldrig upplevt sådan närhet och intimitet. När han väl får det så tror han att allt ska bli bra, men han är alldeles för osäker för att kunna härbärgera sin oerfarenhet och ovisshet. Att vara i en kärleksrelation är ju att lägga sig i händerna på någon och lita på att den talar sanning, inte har något att dölja.  Det tar ett litet tag för läsaren att upptäcka – kanske just för att Gustav är så snäll att man till en början sympatiserar med honom – men hans osäkerhet tar sig alltmer svartsjuka uttryck. Även för Adam dröjde det ett tag in i skrivprocessen innan han förstod vad bokens huvudtema var: destruktiv manlighet.  − Gustav är ju annars en person som nästan inte ser sig som en man, han har aldrig släppts in i den manliga gemenskapen och har kanske inte varit så jätteintresserad av att vara med heller. Men det gör också att han är blind inför att han är och uppfattas som en man. Det är något alla män måste förhålla sig till: att man är man och att män som kollektiv står för mycket negativt och destruktivt En talande scen är när Gustav tror sig flirta med en tjej på bussen och sedan slår följe med henne på avstånd eftersom han tror att hon vill få kontakt med honom. När han efter att ha följt efter henne möter hennes blick, ser han att den är fylld av rädsla. − Det är något alla män måste förhålla sig till: att man är man och att män som kollektiv står för mycket negativt och destruktivt

Adam Svanell om Vildsvinet: Ville porträttera incel-figur


Ett lån blev startskottet på en framgångssaga. Diskuskastaren Daniel Ståhl berättar för SvD om ekonomiska utmaningar, läskiga motståndare – och om en hemlig skådespelardröm. Ljudet av atleternas steg mot den elastiska tartanbanan är dämpat. Det är glest med tränande, vilket gör det enkelt att särskilja den idrottsman vi har kommit för att träffa.  Diskuskastaren Daniel Ståhl, 31 år, närmar sig oss på den upplysta arenan. Hans drygt två meter långa gestalt rör sig mot oss iförd en blå träningsjacka, och några svettdroppar pryder pannan.  Det är bland annat här, på idrottsanläggningen i Sätra, som Daniel Ståhl har format sina drömmar och brutit gränser. På måndagens Idrottsgala blev han belönad med priset för "Årets prestation" 2023 och fick även motta Svenska Dagbladets Bragdguld för samma år. – Det här har varit min hemmahall i många år, det var här allting började.  Resan mot en internationell framgång inleddes vid 19 års ålder, med hjälp av ett ekonomiskt lån från föräldrarna. Planen var ambitiös men enkel – att tillbringa hela sommaren med att resa runt i Europa och ställa upp i olika tävlingar. Det här var i karriärens tidiga skede och resan var långt ifrån präglad av lyx. Motståndarna var stora och läskiga, väderförhållandena oberäkneliga, schemat intensivt, och resurserna begränsade. – Jag ställde upp i 20 internationella tävlingar totalt under sommaren och presterade, ärligt talat, inte särskilt bra i merparten, intäkterna var också väldigt små, säger Daniel Ståhl. Ändå insåg han att det var just de utmaningarna som skulle forma hans framtid. Insikten var en värdefull lärdom från den tränare han hade då.  – Pengarna var inte bara en ekonomisk investering. De lärdomar som jag fick under de där tävlingarna gjorde att jag kunde växa som idrottare och har varit avgörande för min framgång.  Sedan dess har Daniel Ståhl blivit en framstående friidrottsstjärna, med prestationer som belönats med otaliga priser. I dag är han regerande världsmästare och olympisk mästare i diskus.  Han jämför sin idrottskarriär med att driva en startup. – Vägen dit är allt annat än glamourös och mycket handlar om att visualisera var du ska. Du behöver investera i dig själv och hitta andra som är beredda att göra det samma, inte bara ekonomiskt men visst, det går inte att komma ifrån att det är en förutsättning. Föräldrarnas stöd har varit en avgörande del av hans resa och har inspirerat honom att sträva mot att bli en elitidrottare. Vändningen i karriären kom efter OS i Rio 2016. Han ser det som slutet på ett kapitel med många oväntade utmaningar. Trots de högt ställda förväntningarna inser han nu att han inte var helt redo och förberedd för att möta kraven. – Verkligheten var svår att svälja, jag kvalificerade mig inte, ingen final, och mentalt var det en stor motgång. Om jag ska använda startup-liknelsen igen, så var det här ett vägskäl där denna startup var på väg åt fel håll snabbt, potentiellt mot konkurs. I samma veva insåg han att det är helt avgörande att ha rätt personer och samarbetspartners omkring sig.  – När man arbetat på år efter år och sedan väl hittar andra som tror på det man gör, det är en otrolig känsla och jag tänker mig att det är detsamma för den som driver ett företag. Den insikten blev starten på ett sponsorskap och ett team tillsammans med andra framstående idrottare. – Det betydde att jag oavsett motgångar kunde försörja mig, vilket lyfte en avsevärd börda. Jag fick friheten att koncentrera mig helt på träning, prestation och glädje i framsteg

Daniel Ståhl tog lån av föräldrarna – blev bäst i världen


Två månaders vapenvila i utbyte mot att Hamas friger alla i gisslan. Det förslaget har Israel tagit fram med hjälp av medlare. Men i planen tas inte Hamas framtid upp. ”Den stora elefanten i rummet finns inte med”, säger Anders Persson, Mellanösternexpert. Den amerikanska sajten Axios publicerade på måndagskvällen uppgifter om att Israel via medlare från Egypten och Qatar tagit fram en ny plan rörande kriget i Gaza. Grundtanken där är att israelerna erbjuder två månaders vapenvila i utbyte mot att alla som sitter gisslan hos Hamas släpps fria. Förslaget innehåller även löften om att ledare inom Hamas ska kunna lämna Gaza. Dock saknas formuleringar om ett slutgiltigt eldupphör.  Däremot finns uttryckliga detaljer återgivna om i vilken ordning de drygt 130 gisslan ska släppas. Det handlar om kön, ålder och militär rang. Det finns även detaljer om hur många av de cirka 6 000 palestinska fångarna i Israel som ska släppas, dock inte alla. En gradvis återinflyttning av palestinska civila till Gaza City ska också ingå i förslaget, enligt Axios. I det hemlighetsfulla förhandlingsspelet som pågår är det känt att Brett McGurk, rådgivare till USA:s president Joe Biden, anlände till Egypten i söndags och sedan skulle fortsätta till Qatar. – Det pågår omfattande diplomati från USA och EU. Striderna i Gaza är nu mindre omfattande, men mer lokala. Vissa formuleringar i planen om vapenvila är vaga. Ingen av de båda sidorna litar heller på varandra, säger Anders Persson, Mellanösternexpert vid Linnéuniversitetet. Elefanten i rummet saknas Han påpekar också att Hamas inte finns med i resonemanget: – Den stora elefanten finns inte med. Vad skulle hända efteråt om de släppte hela gisslan? Skulle de försvinna militärt? Ge upp sina vapen och bli överkörda? Eller integrerade med den palestinska myndigheten? Omvärlden måste sluta underskatta Hamas. De är väldigt smarta. Anders Persson tillägger: – Ingen vet hur många nya soldater de lyckats rekrytera. Jag är egentligen förvånad över att vi inte sett mer gerillakrig i Gaza i form av bakhåll. Enligt uppskattningar har Israel tillintetgjort cirka 30 procent av Hamas förmåga. Det innebär ungefär 9 000 dödade soldater och ett okänt antal skadade av de cirka 30 000 som man beräknas ha förfogat över vid tidpunkten för attacken mot Israel den 7 oktober. – Hamas måste förstås kräva skarpa garantier om de ska släppa hela gisslan. Priset för det kommer med all sannolikhet att bli skyhögt, säger Anders Persson. Under måndagen dödades enligt Times of Israel 21 israeliska soldater i en av de dödligaste attackerna för Israels räkning sedan kriget inleddes. Ett förband förberedde sprängladdningar i syfte att demolera två byggnader när en närbelägen stridsvagn träffades av en raket – och sprängladdningarna detonerade. Tvåvåningshusen kollapsade över soldaterna, nära flyktinglägret Maghazi i centrala Gaza. Netanyahu är pressad Senare rapporterades att minst tolv palestinier dödats efter strider i trakterna kring staden Khan Yunis, enligt nyhetsbyrån AP. Israelexperten Isabell Schierenbeck vid Göteborgs Universitet lyfter fram den senaste tidens ökade tryck från anhöriga till gisslan som en faktor i eventuella fredsplaner. – Netanyahu har träffat anhöriggrupper, för att försäkra dem om att gisslan fortfarande är prioriterad. Han är medveten om ett sjunkande opinionsstöd samtidigt som konflikter inom krigskabinettet och mellan regeringen och krigskabinettet pågår inför öppen ridå, säger hon. Apropå den föreslagna vapenvilan tror Schierenbeck ändå att Hamas politiska ledning kan få svårt att tacka nej till omfattande humanitär hjälp. – Det skulle innebära möjligheten till en helt annan tillförsel av förnödenheter och medicin. Man kan få ut en stor del fångar

Anders Persson om vapenvila mellan Israel och Hamas: ”Priset kan bli skyhögt”


Storbritanniens prins Andrew är i blåsväder igen. Nya uppgifter om hans vänskap med sexförbrytaren Jeffrey Epstein har diskuterats i medier. Men kung Charles uppges ha en lösning.  LONDON Anklagelserna beskrivs som ännu värre för prins Andrew och för kungafamiljen än det som tidigare rapporterats i medierna. ”Hittills har 2024 varit ett fruktansvärt år för prinsen”, skriver BBC. Det handlar ännu en gång om prins Andrews förhållande med sexförbrytaren Jeffrey Epstein. I början av januari släppte en domstol i USA tidigare hemligstämplade dokument från en av rättegångarna som är kopplade till Epstein. Enligt vittnesmålen uppges prinsens besök till Jeffrey Epsteins fastigheter ha varit många och regelbundna. Han uppges ha bland annat ha tillbringat flera veckor på Epsteins lyxvilla i Palm Beach. Uppgifter om nya offer Dokumenten avslöjar också att en flicka som omnämns som ”Jane Doe 3”, men uppges vara Epsteins offer Virginia Giuffre, tvingades ha sex med prinsen på flera olika håll i världen. Då uppgifterna om prinsen och Epsteins offer började florera för fyra år sedan tvingades prins Andrew avsäga sig sina titlar och dra sig tillbaka från kungliga uppdrag. Orsaken var anklagelser om att han förgripit sig på en minderårig flicka – Virginia Giuffre. Hon uppges ha varit 17 år då hon träffade prinsen och 2021 stämde hon honom i ett civilmål i USA. Prins Andrew valde att förlika. Prins Andrew har försökt försvara sig – bland annat i en uppmärksammad BBC-intervju som snart kommer att dramatiseras i Netflix-filmen ”Scoop”. I intervjun försökte prinsen bland annat bortförklara ett fotografi där han syns tillsammans med Virginia Giuffre och Jeffrey Epsteins vän Ghislaine Maxwell. Anmäld till Londonpolisen Bland de 1300 sidor av dokument som nu offentliggjorts finns bland annat vittnesmål från 2015 då Guiffre stämde Ghislaine Maxwell för förtal. På grund av de nya uppgifterna har den republikanska kampanjgruppen Republic anmält prins Andrew till Londonpolisen – som beslöt att inte dra igång en utredning. Samtidigt har röster höjts för att prinsen ska tvingas lämna sitt hus, Royal Lodge, som ligger i närheten av slottet i Windsor. Han har bott där sedan 2003. Men det lär inte hända, enligt en färsk biografi över kung Charles. Kungen har bestämt sig för hur han ska handskas med sin yngre brors skandaler, enligt journalisten Robert Hardman. I utdrag ur sin biografi över kungen ”Charles III: New king. New court. The inside story”, som publicerats i the Daily Mail, skriver han att prins Andrew fortfarande kan känna sig välkommen hemma hos kungen. ”Han tänker inte frysa ut sin egen bror”, skriver Hardman. Det handlar om både lojalitet och att skydda kungafamiljen. ”Andrew kan orsaka mycket större skada utanför kungafamiljen”, säger en källa till Robert Hardman. Det uppges också finnas oro över prinsens psykiska hälsa om han utestängdes. Minst populär i kungafamiljen Mätningar visar att prins Andrew är den minst populära kungligheten i Storbritannien. Särskilt prins William, kungens äldsta son, uppges anse att hans farbror ska fortsätta hålla sig i skymundan. Prins Andrew har alltid bedyrat att han inte träffat Virginia Giuffre, att fotografiet av dem är en förfalskning och att han inte gjort något fel. Jeffrey Epstein dog i fängelse 2019 anklagad för sexuell människohandel med minderåriga flickor. Hans partner Ghislaine Maxwell dömdes 2021 till 20 år i fängelse för sexuell människohandel.

Nya stormar runt Prins Andrew - Kung Charles har en plan


Nu rapporteras ännu en gång att turkiska parlamentet ska rösta om Sveriges Natomedlemskap i dag. Hur troligt är det att det blir så? ”Mer sannolikt än någonsin tidigare”, säger Turkietkännaren Yavuz Baydar. Hur troligt är det att turkiska parlamentet röstar om svenska Natoansökan i dag? – Den turkiska ratificeringsprocessen om Sveriges medlemskap i Nato har dragit ut på tiden, men att en omröstning äger rum i dag är mer sannolikt än någonsin tidigare. Det finns flera tecken som talar för det, säger Turkietkännaren Yavuz Baydar, som också medverkar frekvent i SvD. Framför allt är det dessa tre tecken: 1. Uttalandet från Devlet Bahçeli om att hans parti MHP, som är allierat med Erodgans AKP, kommer att rösta för ett svenskt Natomedlemskap. Därmed finns en stor majoritet för ett svenskt Natomedlemskap, eftersom även det största  oppositionspartiet, CHP, är för en svensk anslutning. 2. Turkiet gav grönt ljus till Sverige att delta i den största Natoövningen sedan slutet av kalla kriget – ”Steadfast Defender 2024”. Det tyder på att Ankara redan betraktar Sverige som en de facto-medlem i alliansen. 3. Turkiets utrikesminister Hakan Fidan uttalade sig positivt om Sverige när han nyligen talade inför parlamentet. När skulle det kunna ske? – Det är fortfarande oklart. Frågan ligger kvar längst ner på dagens dagordning. Mycket hänger på om den kommer att flyttas fram i ordningen eller inte, eller hur snabbt de andra förslagen kommer att röstas igenom. Kan det bli en hemlig omröstning? – Nej, parlamentets session om ratificeringsomröstningen är tydligt markerad som en öppen omröstning. Vad händer efter parlamentets omröstning? – Om parlamentet röstar ja till Sverige går beslutet till presidentens kansli för slutlig underskrift. Det kan ta några dagar. Men det kan också bli försenat, tills president Erdogan känner sig mer säker på att Joe Biden kan pressa kongressen att gå vidare med den nyckelfråga som överskuggade Sveriges väg till Nato: Turkiets köp av F16-plan. Varför händer detta nu? – Ända sedan toppmötet i Madrid anpassade Erdogan Sveriges Nato-process efter USA:s önskan. Inte bara för att få igenom F16-affären, utan också för att mildra eller häva USA:s sanktioner efter köpet av ett ryskt luftvärnssystem. Med tanke på oron i Mellanöstern och Turkiets ekonomiska nedgång anser sig ingen av sidorna ha råd med ett dödläge. Det är mer ett vågspel för Erdogan än för Biden, eftersom inget ännu tyder på att Biden kan övertyga kongressen om att godkänna F16-affären.

Sveriges Natoansökan: Därför kan Turkiet rösta ja


Vad kan vi offra för en ny tunnelbanelinje: folkkära Rålambshovsparken eller en bensinmack? Valet kan tyckas självklart, men när både regionen och staden är inblandade i beslutet kan allt hända. När jag var ung pågick det stora rivningsraseriet i Stockholms innerstad. Man kan ju inte ens med bästa vilja påstå att det var särskilt populärt bland stadens invånare. Ändå undrar jag om beslutsfattarna har lärt sig något av detta – för nu är det dags igen för ett lokalpolitiskt beslut som riskerar att reta gallfeber på stockholmarna. Problematiken den här gången ligger i samma faktum som strax före jul höll på att ställa till det för Slussenbygget: när både regionen och staden är inblandade otydliggörs ansvarsfrågan. Det gäller Rålambshovsparken, som är hotad av den arbetstunnel för den nya t-banelinjen till Älvsjö som riskerar att läggas här. Jag skriver ”riskerar” därför att platsen för arbetstunneln ännu inte är helt bestämd. Det är två platser som är aktuella: dels Rålambshovsparken, dels den tomt nära Lindhagensplan där det ligger en bensinmack. Beslutet ska preliminärt fattas i dag, tisdag, av trafiknämnden hos Region Stockholm.  Utredningsmaterialet inför beslutet är stort, men det märkliga är att de som sammanställt det verkar ignorera det självklara: att Rålambshovparken är Stockholms mest älskade park. Att offra den till förmån för en bensinmackstomt är att sticka hål på själva den stockholmska folksjälen.  De som sammanställde promemorian till samrådet för parkombyggnaden verkar inte ens ha förstått att det är delar av parken som ska offras, eftersom parkalternativet är kallat ”Rålambshovsleden”. Men trafikleden, Norr Mälarstrand, kommer inte att påverkas i någon större utsträckning. I stället blir det stor trädfällning intill, nära bostadshusen. Bara så ni vet. En betydande del av parken kommer i så fall att förstöras av tunneln och dess vidhängande negativa konsekvenser i form av buller, föroreningar, bristande hushållning av naturresurser och rekreation. Konsekvenserna mildras förvisso efter ett decennium, men försvinner inte. Spåren efter arbetstunneln kommer att vara ett sår i Rålambshovsparken för lång tid framöver – ett djupt schakt. Enligt Naturvårdsverkets remissvar kommer dessutom en arbetstunnel i parken att strida mot svensk lag, både mot plan- och bygglagen och mot miljöbalken. Formgivningen av Rålambshovparken ingår i den så kallade Stockholmsstilen och var epokgörande. Parken har ett mycket högt kulturhistoriskt värde. Till stilen räknas också intilliggande Norr Mälarstrand och Fredhällsparken. Upphovsmannen till Stockholmsstilen var landskapsarkitekten Erik Glemme och senare också hans chef, stadsträdgårdsmästare Holger Blom. Karaktäristiskt för Stockholmsstilen var att parkerna skapades för att efterlikna befintliga öppna grässlänter i och kring huvudstaden samt att de var lätta att röra sig i. Stockholmsstilen var landskapsarkitekternas motsvarighet till funktionalismen.

Arbetstunnel för ny t-banelinje kan hamna i Rålambshovsparken


En enorm Lidingövilla. En ny, hemlighetsfull ägare. Sedan går tio år utan att någon flyttar in. Vad försiggår bakom de tjocka häckarna och dubbla grindarna? SvD:s nya poddserie undersöker mysteriet Villa Söderås. När Villa Söderås lades ut för försäljning 2021 var det med en säljvideo som kostat runt miljonen att göra. I filmen är den stora jugendvillan fylld av möbler från Svenskt Tenn och minglande människor som dricker rosa bubbel. En helikopter landar på gräsmattan utanför och kändismäklaren Fredrik Eklund skriker rakt ut. Det beskrevs som en helt unik fastighet – totalt 3 300 kvadratmeter med fullt utrustat restaurangkök, egen nattklubb, spaavdelning och 27 rum för besökande gäster. Prislappen: 350 miljoner kronor. Den dyraste villan någonsin på Hemnet. Säljfilmen blev viral. Det skrevs artiklar om ”Sveriges dyraste hus”. Sedan hände... ingenting. Varför ville ingen köpa Stockholms pampigaste skärgårdsvilla? I ”Lyxvillans hemlighet”, en ny följetong från SvD:s dokumentärpodd Blenda, nystar journalisten Lars Berge i mysteriet – som visar sig vara större än så. Villa Söderås har nämligen också stått till synes tomt i tio års tid. Det var när doldisen och affärsmannen Johan Lundberg köpte huset som den tidigare hotellverksamheten stängdes ner. Tomten spärrades av, det sattes upp tjocka häckar och dubbla grindar och en vall grävdes runt byggnaden.  – Då började vi kalla det för Fort Söderås. Det såg ju mer ut som en militäranläggning än något annat, säger grannen Kjell Borking. Han är en av många på Lidingö som undrar vad som pågår bakom grindarna – och som oroar sig över vad Lundberg egentligen har för planer. Det ryktas nämligen om att husägaren har kopplingar till Ryssland. Bland annat ska han ha arbetat som försäljare av begagnade sovjetiska kärnvapenraketer. I podden söker Lars Berge den hemlighetsfulle Johan Lundberg för att fråga vad han haft för planer för huset. Och vad av allt som sägs, om honom och huset, som är sant.

Sveriges dyraste hus är Johan Lundbergs lyxvilla i Lidingö


Han låg bakom SvD:s första succédokumentär ”Medicinmannen”. Nu är Lars Berge tillbaka med en ny poddserie, ”Lyxvillans hemlighet”, om mysteriet med en av Sveriges pampigaste villor som stått öde i över tio års tid. Som ett kalla kriget i miniatyr. Så beskriver journalisten Lars Berge skämtsamt stämningen och ryktesspridningen kring Villa Söderås på Lidingö. Villan, som i medierna kallats ”Sveriges dyraste hus”, har länge stått tom och dold bakom en tjock häck och dubbla grindar. – En del Lidingöbor är verkligen jätteoroliga för vad som pågår bakom avspärrningarna. Finns det militär där? Finns det oligarker? Det ena ryktet som sprids är värre än det andra. I ”Lyxvillans hemlighet”, en serie i fyra delar från SvD:s podd Blenda, nystar han i mysteriet kring huset. Vad har det funnits för planer för den storslagna byggnaden? Och vad har egentligen skett där inne under alla år? Frågorna mynnar efterhand ut i ett sökande efter ägaren till huset, Johan Lundberg, en företagare som gör affärer över hela jorden. Många av ryktena kring Villa Söderås bygger på Lundbergs påstådda band till Ryssland. Han har tidigare bott i landet och ett av hans tidigare uppdrag var att sälja sovjetiska kärnvapenmissiler som byggts om till rymdraketer.  Lundberg är dock omtalat skygg och hade när Berge började söka honom inte ställt upp på en intervju på 30 års tid. – Jag tror faktiskt aldrig att jag har jagat en så mytomspunnen och hemlighetsfull intervjuperson som Johan Lundberg, eller någon med en lika fascinerande personlig historia, säger Lars Berge.  Lars Berge var även reporter i dokumentärserien ”Medicinmannen” som släpptes 2021. Podden, om en bedragare som ledde en sektliknande grupp i Ångermanland på 90-talet, blev en stor framgång och innebar starten för SvD:s satsning på dokumentära poddar. I och med ”Lyxvillans hemlighet” samarbetar han med SvD igen. Blenda, SvD:s podd för dokumentärt berättande, har tidigare släppt uppmärksammade avsnitt och serier om exempelvis youtubern Pontus Rasmusson, det misstänkta pyramidspelet Crowd1 och influencern Rachel ”Yoga girl” Bråthéns val att föda barn utan vårdpersonal närvarande.  – Historien om Villa Söderås är ett kul lokalt mysterium som man som lyssnare stundtals skrattar åt, men den har också en allvarlig klangbotten i och med kopplingen till Ryssland. Och det är rafflande, jag undrar om det inte är den mest spännande lyssning vi gjort, säger SvD:s dokumentärredaktör Adam Svanell som har producerat serien tillsammans med kollegan Daniel Persson Mora. Samtliga delar av ”Lyxvillans hemlighet” släpps i dag den 23 januari. Avsnitt 2, 3 och 4 är bara tillgängliga för SvD:s prenumeranter.

Lars Berge om Villa Söderås i podden ”Lyxvillans hemlighet”


Det turkiska parlamentet är nu redo att rösta om Sveriges Natoansökan i veckan, rapporterar Bloomberg och turkiska CNN. Högerpartiet MHP:s ledare Devlet Bahçeli säger att han kommer ge stöd för Sverige i en omröstning. Turerna har varit många. Men nu kanske Turkiet slutligen släpper in Sverige i försvarsalliansen Nato. En högt uppsatt turkisk regeringstjänsteman uppger för Bloomberg att regeringspartierna – president Recep Tayyip Erdogans AKP och nationalistpartiet MHP – kommer att söka parlamentets godkännande för en ratificering av Sverige. Ska rösta för godkännande Turkiska högerpartiet MHP, är allierat med president Erdogan och dess ledare Devlet Bahçeli har uttryckt stark kritik både mot Nato och Sverige. I december sa att han MHP inte skulle rösta ja till Sverige förrän Nato erkänner Palestinas självständighet. Men på tisdagsmorgonen sa han att MHP är redo att stödja ett svenskt Nato-medlemskap vid en omröstning i det turkiska parlamentet. – Vi har gett det stöd i utrikesutskottet, och vi kommer också att ge stöd på generalförsamlingen. Det är ännu ett tecken som talar för att Sveriges Natoansökan kommer att röstas igenom i turkiska parlamentet idag. Parlamentet kan rösta i dag Ärendet väntas vara på agendan när parlamentet sammanträder under tisdagen, rapporterar turkiska CNN och SVT. Även Paul Levin, chef för Institutet för Turkietstudier vid Stockholms universitet, har fått samma information. Om parlamentet ger grönt ljus återstår bara för Erdogan att skriva under ratificeringen, säger Levin till TT.  – Det är färdigt när han skriver under. Fram till dess finns fortfarande möjligheten att han håller på det ännu längre, men jag tycker att det finns flera indikationer på att det nu kommer att ske, han inser att han inte kommer att få ut så mycket mer av det här. Det kan också finnas någon slags överenskommelse med USA om köp av F16-plan. Bara Turkiet och Ungern saknas När parlamentet öppnade förra tisdagen blev det känt att Sverige och Nato fanns med på listan med frågor att hantera – men då var ärendet en bra bit ner på dagordningen och togs inte upp för behandling.  I nuläget har 29 av 31 medlemsländer godkänt Sveriges ansökan. Om Turkiet skrider till verket kan Ungern, som tidigare lovat att inte vara sist att släppa in Sverige i Nato, stå ensamt kvar.

Turkiet väntas rösta om Sveriges Natoansökan i veckan


Högernationalistiska Alternative für Deutschland har i mätningarna seglat upp som näst största parti i Tyskland och satsar nu hårt på EU-valet i juni. Partiet räknar med ett segertåg. Samtidigt växer en bred motrörelse fram över Tyskland. BONN Det blev droppen som fick bägaren att rinna över. Ett avslöjande om att AFD-politiker deltagit i  ett hemligt möte i slutet av november förra året. Där diskuterades fördrivning av miljontals migranter från Tyskland. Sedan dess marscherar hundratusentals tyskar mot AFD. I Berlin var det i helgen uppåt hundratusen, i Hamburg uppskattningsvis 80 000, i Köln 70 000 och i mindre städer som Bonn cirka 30 000. I München fick manifestationen avbrytas när omkring 100 000 deltagare samlades i innerstaden, i stället för förväntade 20 000. Protesterna stöds av den katolska och protestantiska kyrkan. Av idrottsföreningar, tyska industriförbundet och av praktiskt taget alla partier utom AFD och extremhögerns småpartier. I havet av banderoller och pappskyltar som demonstranterna lyfter upp är det några som sticker ut. Till exempel den som varnar: ”Den som sover i demokratin vaknar upp i en diktatur” eller ”I like the Noise of Democracy”. Är detta början på en ny demokratirörelse, ett civilsamhällets uppvaknade? Så beskrivs det i stora delar av de tyska medierna. ”AFD representerar inte den tysta majoriteten utan bara en högljudd minoritet”, tror Tagesspiegel i Berlin. Förbundskansler Olaf Scholz, socialdemokrat, skriver på X, före detta Twitter: ”Vi demokrater är fler än de som vill splittra.” Men det hörs också mer tveksamma röster. Rockbandet Kraftklub från östtyska Chemnitz sjunger i en av sina låtar: ”Ut med nazisterna är lättare att skrika där inga nazister finns.”  Faktum är att det i östra Tyskland finns ett starkt stöd för AFD som där har sina mest radikala politiker.  Bland dem Björn Höcke, gruppledare i delstatsparlamentet i Thüringen, som av tyska underrättelsetjänsten Bundesamt für Verfassungsschutz  beskrivs som en högerextrem nationalist. Demonstrationerna mot AFD jämför Höcke nu med nationalsocialisternas fackeltåg vid Hitlers maktövertagande 1933. ”Kartellpartierna, framför allt Socialdemokraterna och Miljöpartiet, har satt upp en egen trupp för gatustrider”, hånade han i torsdags inför anhängare i östtyska Gera, söder om Leipzig. Höcke har kultstatus i den nya europeiska extremhögern, men han är för radikal för stora delar av AFD:s väljare. I de senaste mätningarna är det bara en dryg fjärdedel av partiets kärnväljare som stöder honom. AFD går trots detta från rekordresultat till rekordresultat och är i mätningarna näst största parti i Tyskland med 22 procent av rösterna. I EU-valet i juni och höstens tre delstatsval i östra Tyskland räknar AFD med ett segertåg. I Mecklenburg-Vorpommern ligger stödet på 32 procent, i Brandenburg på 28 procent och i Thüringen på 31 procent, enligt en enkät av Insa. EU är för AFD ett misslyckat projekt. I klimatpolitiken vänder sig partiet mot vad de beskriver som ”CO2-hysterin” och kräver samtidigt ett närmande till Ryssland och ett stopp för sanktionerna. Budskapet ser ut att gå hem hos många väljare inför EU-valet. Enligt portalen Europe Elects kan högergruppen Identitet och Demokrati, i vilken AFD ingår, räkna med att öka antalet mandat från 73 till 93, av sammanlagt 720 platser i det nya parlamentet. Kommer protesterna att kunna bryta den uppåtgående trenden?  Extremismforskaren Hajo Funke vid Freie Universität i Berlin beskriver upp till hälften av AFD-väljarna som frustrerade och besvikna, men inte högerextrema. Många av dem är nu chockade och vänder sig bort från partiet

Stora demonstrationer mot AFD i Tyskland - därför sker det nu


H2 Green Steel har dragit in flera nya miljarder för att bygga en anläggning för fossilfritt stål i Boden. Men det behövs ytterligare stora tillskott innan hela projektet är i hamn.  På måndagen stod det klart att svenska H2 Green Steel, med vd Henrik Henriksson i spetsen, lyckats dra in mer pengar från investerarna samtidigt som bolaget säkrat stora lån. Totalt handlar det om att företaget nu har tillgång på 75 miljarder kronor som ska användas till att bygga ett stålverk som tillverkar stål utan utsläpp av koldioxid. Grunden till stålverket är redan på plats och bygget är i full gång utanför Boden.  H2 Green Steel har vid flera tillfällen tidigare fått pengar från både aktieägare och långivare. Men företaget har nu dragit in ytterligare 3,4 miljarder kronor från aktieägarna och 3 miljarder från EU:s innovationsfond.  Till det kommer det slutliga avtalet om lån på 48 miljarder kronor med en lång rad stora internationella finansinstitut. – Nu har vi fått ihop en struktur för att kunna ställa om en av de smutsigaste industrierna, säger Henrik Henriksson vd för H2GS. Ska räcka till första fasen Pengarna räcker för att klara hela uppbyggnaden och få igång första fasen av det nya stålverket. Där ska det produceras 2,5 miljoner ton stål om året och enligt planerna ska tillverkningen dra igång redan mot slutet av 2025. Dock sägs det dröja ytterligare två år innan leveranserna av alla typer av fossilfritt stål är igång. I nästa fas ska anläggningen byggas ut så att den klarar att producera upp emot 5 miljoner ton stål om året. Det kräver investeringar på ytterligare 25 miljarder kronor. Att del två blir förhållandevis mycket billigare beror bland annat på att en del av de investeringar som krävs för att expandera görs redan nu, under den första fasen av bygget. I de 75 miljarder som krävs för den första delen av bygget ingår, enligt finanschefen Otto Gernandt, över 10 miljarder kronor för oförutsedda utgifter. Det är pengar som H2GS hoppas de inte ska behöva använda men som investerare och långivare krävt eftersom det finns stora risker med projektet. Finansprofiler har ifrågasatt lönsamheten Det har till exempel varit omfattande diskussioner om hur H2GS ska få tillgång till järnmalm från LKAB, hur transporterna ska fungera på den hårt belastade Malmbanan och i synnerhet på järnvägen mellan Luleå och Boden. Dessutom har H2GS stora behov av el kritiserats. I en rapport nyligen, som finansierats av finansprofiler som Christer Gardell, Rune Andersson och Carl Bennet, ifrågasätts lönsamheten för hela projektet. Men Henrik Henriksson avvisar kritiken. Han påpekar att även om grönt stål är 20 till 25 procent dyrare än vanligt stål har H2GS lyckats få kunder som Scania, BMW, AB Volvo, Mercedes–Benz och Porsche att skriva på avtal för inköp av grönt stål för 130 miljarder kronor de kommande åren. – Rapporten tar inte hänsyn till att det finns en marknad där kunderna är beredda att betala en premium för att få grönt stål, säger Henrik Henriksson. Han hävdar också att priset på vanligt stål, som ger stora utsläpp av koldioxid, efterhand kommer att pressas upp av EU:s miljöregler. Det gör att priset för fossilfritt stål och vanligt stål kommer att bli detsamma fram mot 2035. ”Stöden täcker mindre än 10 procent” Enligt Henrik Henriksson visar även aktieägarnas och långivarnas vilja att stoppa in mångmiljardbelopp i H2GS att de faktiskt tror på projektet och räknar med att tjäna pengar på det. – Bankerna har granskat projektet i detalj och vi har lagt ned 600 000 ingenjörstimmar för att kunna möta alla de krav finansiärerna har.  Samtidigt som bygget av stålverket i Boden rullar på arbetar H2GS också med att starta liknande projekt på andra håll

H2GS:s Vd Henrik Henriksson: Nya miljarder ska säkra stålverket i Boden