Ett stort hål som öppnar sig i sidan av ett Boeing-plan. Det är bara det senaste av många problem som tynger Boeing. Bolaget har även stora svårigheter med försvarsdelen där de samarbetar med Saab. Det framstår som rena undret att ingen omkom eller skadades allvarligt när ett stort hål plötsligt öppnade sig i sidan av ett nytt Boeing-plan i början av helgen. Planet flögs av Alaska Airlines och hade bara varit i luften i ungefär tio minuter när olyckan inträffade och piloterna snabbt fick vända tillbaka till flygplatsen i Portland, Oregon. Det var pluggen som används för att sätta igen en dörröppning som plötsligt åkte ur och lämnade ett stort hål i flygplanskroppen. Händelsen fick den amerikanska flygsäkerhetsmyndigheten FAA att beordra ett stopp för alla flygningar med liknande plan tills de undersökts. Den europeiska flygsäkerhetsmyndigheten EASA följde efter med ett liknande beslut. EASA påpekade också att det inte finns några flygbolag inom EU som flyger med den här speciella varianten av planet. Det handlar i grunden om en Boeing 737 Max 9, ett plan avsett för flygningar inom exempelvis Europa och USA. Däremot är det inte till för riktiga långa avstånd. Aktien föll Dörröppningen finns för att de flygbolag som vill ta med många passagerare behöver ha en extra nödutgång. Alaska Airlines, som har glesare mellan stolarna och tar färre passagerare, hade inget behov av en extra evakueringsväg och hade därför satt igen öppningen. Olyckan väckte uppmärksamhet även bland investerarna och redan i förhandeln föll Boeings aktie för att sedan backa med omkring 10 procent när börsen öppnade. Incidenten  kan nämligen ses som ytterligare en signal om att allt inte fungerar som det ska i bolaget. För Boeing har nu en lång serie av alltifrån mycket allvarliga olyckor till dåliga affärskontrakt med stora förluster bakom sig. I särklass värst är de två flygplanskrascher som inträffade under 2018 och 2019 när 346 människor förlorade livet. Då handlade det om fel med Boeings nya Max 8-plan. Felet var så allvarligt att planet fick flygförbud i närmare två år medan händelserna utreddes och Boeing tog fram en lösning för det system som orsakat olyckorna. Innan dess hade även långdistansplanet Boeing 787 Dreamliner haft flygförbud på grund av brand vid batterierna och elsystemet. Det följdes sedan av nya problem med Dreamlinerns motorer. Den amerikanska flygsäkerhetsmyndigheten FAA stoppade även leveranserna av Dreamlinern under en stor del av 2022 eftersom Boeing hade problem med kvalitén. Max-planen har även drabbats av andra bakslag. Som att de i fabriken borrat felaktiga hål i planen och att det saknades delar till rodren. Presidentplanen en stor förlustaffär Till allt det här kommer att Boeing och den europeiska konkurrenten Airbus är hårt pressade att få fart på produktionen. Flygbolag som under covidkrisen inte ville veta av sina beställda plan skriker nu tvärtom efter nya plan för att kunna möta det ökande flygandet. Pressen på Boeing blir då extra stor när det inträffar nya olyckor som kan tyda på att bolaget inte klarar att hålla kvalitén uppe när de försöker öka farten. Boeing har dessutom stora problem i sin militära del. Produktionen av det amerikanska flygvapnets nya skolflygplan T-7A Red Hawk har försenats med flera år efter att det bland annat varit problem med raketstolen. Störningarna påverkar även det svenska försvarsindustriföretaget Saab som samarbetar med Boeing om skolflygplanet. Saab har till exempel byggt upp en egen fabrik i USA för att tillverka de bakre delarna av T-7A. Boeing har också haft problem med tankplanet KC-46, flottans tankdrönare MQ-25, delar av rymdverksamheten och så med de två nya presidentplanen. För 40 miljarder kronor bygger företaget om två Boeing 747–8 så att de starkt försenade planen från 2027 ska kunna användas av den amerikanska presidenten

Flera problem för Boeing – slår mot Saab


Snökaoset i Skåne har utlöst en het debatt om krisberedskapen. Men i Tyskland ser många med avund på Sveriges förmåga att skydda befolkningen i svåra tider. Totalförsvaret, värnplikten och skyddsrummen beskrivs som föredömen. BONN ”Den som vill se ett skyddsrum i Tyskland bör uppsöka ett museum”, hånade nyligen tyska public service Tagesschau. 2007 beslutade regeringen att inte längre underhålla skyddsanläggningar. Ett krig i Europa betraktades av de flesta som närapå uteslutet. I dag finns det inte mer än 570 anläggningar med kapacitet att skydda högst en halv procent av befolkningen. Många är privata, andra ägs av kommuner eller delstater. Överlag är de i tvivelaktigt skick, enligt en färsk genomgång på uppdrag av regeringen  Sedan Rysslands krig mot Ukraina är krisberedskapen åter i fokus. Och många riktar nu blickarna mot Sverige. – Sverige har inte bara ett starkt försvar med värnplikt och reservister utan också en stark beredskap i samhället, säger Markus Kaim, säkerhetspolitisk expert vid tankesmedjan Stiftung Wissenschaft und Politik. Ett exempel är de cirka 65 000 skyddsrummen i hela Sverige som har plats för ungefär sju miljoner människor.  Jämfört med Tyskland är också informationen till allmänheten i tider av kris långt mer utvecklad och lättare att nå. Men det som gett störst politiskt avtryck är återinförandet av mönstringen och utökningen av värnplikten som är vilande sedan 2010 men stegvis återupptogs 2014 och 2018. – I Sverige mönstras unga män och kvinnor och en utvald del av dessa gör sedan sin militära utbildning. För närvarande prövar vi om detta skulle vara tänkbart även hos oss, sa nyligen Tysklands försvarsminister Boris Pistorius till tidningen Welt am Sonntag. Tyskland låter värnplikten vila sedan 2011. – På den tiden fanns det skäl för detta. Men sett i backspegeln var det fel, anser Boris Pistorius som nu har tillsatt en ”Taskforce personal” för att stärka rekryteringen till försvarsmakten och pröva modeller som den svenska. Carlo Masala som är professor vid försvarsmaktens högskola, Universität der Bundeswehr, beskriver den svenska värnpliktsmodellen som den ”enda användbara” om Tyskland skulle besluta att införa värnplikten igen. Fördelen är enligt Carlo Masala att själva mönstringen tvingar unga män och kvinnor att befatta sig med försvarsmakten. – Avgörande är att man med den svenska mönstringsmodellen når unga människor som vi i dag aldrig kommer i kontakt med, förklarade han i slutet av december i en tv-intervju med n-tv. Den allmänna mönstringen innebär också att försvarsmakten kan välja och vraka mellan de bästa och mest motiverade ungdomarna, enligt Carlo Masala. Experter vid tyska försvarsdepartementet säger till SvD att den svenska modellen har ytterligare fördelar. Det gäller framför allt totalförsvaret som omfattar alla som är bosatta i Sverige i ålder 16 till 70 år. Det innebär att det finns en grundläggande krisberedskap som saknas i många andra länder.

I Tyskland ses Sverige som en förebild för krisberedskap


Sverige behöver bidra till en stabil och långsiktig finansiering av UNRWA för att förhindra dess sammanbrott. Att skära ner stödet är fel väg att gå, skriver Johan Schaar. Mitt under den blodigaste krisen i Israel-Palestinakonflikten sedan 1948 tillkännagav regeringen en stor omläggning av den svenska Mellanösternpolitiken. Sedan Hamas bestialiska mord på israeliska civila och tagande av gisslan den 7 oktober har Israel urskillningslöst attackerat Gaza. Den 7 januari hade nära 23 000 palestinier dödats, varav 70 procent kvinnor och barn. Samtidigt har israeliskt våld mot palestinier på Västbanken eskalerat. De humanitära behoven är större än någonsin. ”Sverige justerar biståndet till UNRWA” annonserar regeringen i ett pressmeddelande: 400 miljoner kronor har anslagits, en minskning jämfört med tidigare år, samtidigt som ”Sverige överväger att se över nivåerna på stödet framöver”. Regeringens linje är att UNRWA:s uppdrag ”långsiktigt ska införlivas i UNHCR eller annat lämpligt FN-organ”. Vad är det då som står på spel? Varför är en översyn, det vill säga en minskning, av stödet till UNRWA en så dramatisk förändring? Kan UNRWA:s uppdrag tas över av ett annat FN-organ? UNRWA – UN Relief and Works Agency – kom till genom resolution 302 i FN:s generalförsamling den 8 december 1949. Dess uppdrag var kopplat till de 750 000 palestinier som flytt och fördrivits från sina hem efter staten Israels bildande i maj 1948. Uppdraget sågs som tillfälligt. Flyktingar som ville återvända hem och leva i fred med sina grannar skulle få göra så. De som avstod skulle kompenseras för den egendom som skadats och förlorats (resolution 194, den 11 december 1948). Uppdraget omfattade bland annat skolor, hälsovård och nödhjälp för flyktingar i Libanon, Syrien och Jordanien och på Västbanken, i östra Jerusalem och Gaza. Efter sexdagarskriget 1967 utökades uppdraget till de nya flyktingarna. UNRWA är det enda FN-organ som skapats för en viss flyktinggrupp. UNRWA har en stark svensk anknytning. Dess mandat byggde på förslag från FN:s förste medlare, Folke Bernadotte, mördad av Sternligan i Jerusalem den 17 september 1948. Bernadotte föreslog en ny fredsplan i stället för delningsplanen som han fann orättvis. Det vore också ”ett brott mot grundläggande rättvisa om flyktingarna inte tilläts återvända”. De måste vara fria att välja och dessutom ges möjlighet att försörja sig själva. I dag stödjer UNRWA mellan 2,5 och 3 miljoner palestinska flyktingar, cirka hälften av det totala antalet registrerade. De omfattar de ursprungliga flyktingarna och deras ättlingar, enligt den princip som gäller för alla flyktingar. UNRWA driver 140 hälsokliniker och drygt 700 skolor för 543 000 elever, det vill säga lika många som halva antalet svenska grundskoleelever. Idén att UNRWA:s roll skulle övertas av UNHCR, eller något annat FN-organ, är alldeles orealistisk eftersom de saknar mandat och förmåga att driva skolor och hälsovård. Det skulle dessutom kräva ett beslut i FN:s generalförsamling, vilket i dag är uteslutet. UNRWA har länge befunnit sig i en djup ekonomisk kris som nu hotar dess överlevnad. Krisen beskrivs i en färsk rapport från International Crisis Group, som bland andra har Carl Bildt och den israeliska före detta ministern Tzipi Livni i sin styrelse. UNRWA finansieras av frivilliga givarbidrag och påverkas därför starkt av skiftande politiska konjunkturer. Dess största givare, USA, ströp helt sitt bidrag under Trump. Om UNRWA faller samman spår Crisis Group katastrofala följder både för flyktingarna och för de instabila värdländerna Libanon, Syrien och Jordanien. Israel har en ambivalent syn på UNRWA

Johan Schaar: Fel att kapa stödet till FN:s Palestinahjälp


Medborgarskap handlar ytterst om att ”med vapen i hand, med livet som insats” kunna försvara Sverige, säger Ulf Kristersson (M). Syftet med att lyfta krigsrisken är att ”inskärpa att det är allvar på riktigt”, säger statsministern.  SÄLEN När Sverige blir fullvärdig Natomedlem vill regeringen att Sverige ska delta med en reducerad bataljon, till en början 500 till 1 000 soldater, till de kanadensisk-ledda styrkorna i Lettland. Det beskedet gav statsminister Ulf Kristersson i sitt tal på säkerhetskonferensen Folk och försvar i Sälen. På sikt är målet en hel bataljon.  Men Kristersson gick också längre än det Natomedlemskap som regeringen hoppas nu är nära förestående. Han tog upp vikten av motståndskraft i händelse av ett krig.  – Ukraina lär oss att ett lands viktigaste resurs i krig är den gemensamma försvarsviljan. Även vi måste börja tala högt om de förväntningar som följer av ett svenskt medborgarskap. – Ytterst handlar det om att med vapen i hand, och med livet som insats, försvara Sverige, våra värderingar och vårt sätt att leva. Medborgarskap är inte en resehandling, fortsatte Ulf Kristersson.  På en pressträff efter talet utvecklar Ulf Kristersson:  – När man blir svensk medborgare är det alltså ingen liten formell sak, det är en mycket stor sak. Man knyter lojalitetsband med ett land som ytterst betyder att du också ska kunna göra värnplikt och försvara det här landet.  – Man försvarar Sveriges demokrati, vår frihet och vårt styrelseskick. Vill man inte det ska man inte vara svensk medborgare, fortsätter Kristersson.  Ser du en skillnad på inställning och försvarsvilja mellan de som är födda svenskar och de som blir medborgare senare i livet?  – Min absoluta poäng är att för väldigt många människor har det svenska passet blivit ett sätt att kunna röra sig enkelt, att kunna få ett konsulärt skydd från Sverige. Men jag är inte säker på att alla har tänkt igenom vad det innebär att också vara beredd att offra sitt liv för det land man är medborgare i.  Hur hög försvarsvilja är det generellt i Sverige?  – Jag har inga siffra, men jag uppfattar att inte minst efter Ukrainainvasionen så är försvarsviljan mycket, mycket god. Och att vi inspireras tyvärr väldigt mycket av det ukrainarna gör både i det civila försvaret och rent militärt. Men jag uppfattar att vi inte är vana att tänka på att det här är på riktigt, blodigt, allvar.  På söndagen sa civilförsvarsministern Carl-Oskar Bohlin (M) så här i sitt tal:  – Många har sagt det före mig, men låt mig göra det med ämbetets kraft – det kan bli krig i Sverige.  På en fråga om retorik kring krigsrisken svarar Ulf Kristersson att Sverige länge haft en ”ganska teoretisk syn på kriget”, men att kriget i Ukraina förändrat det.  – Det är klart att Rysslands agerande just nu ger alla oss som ligger i geografins riktning skäl till att ta det här på extremt stort allvar.  – Syftet är inte att skrämmas på något sätt, syftet är att inskärpa att det här är allvar på riktigt, fortsätter Kristersson.  I Sälen befinner sig också Angus Lapsley, biträdande chef för försvarsplanering i Nato. Han välkomnade det svenska bidraget till Nato, men varnade också för att Ryssland kommer att återuppbygga sin militära förmåga och komma tillbaka ännu starkare. – Vi kan inte anta att vi har fem till tio år på oss innan vi behöver oroa oss för hotet av ett konventionellt krig mot Nato.

Ulf Kristersson på Folk och försvar: ”Syftet är inte att skrämmas”


Golden Globes-vinnarna prisades inte bara med ära och en gyllene statyett. Årets goodie bag innehåller både resor, tatuering och dyra viner – totalt  var den värd en halv miljon dollar. Ändå väljer kändisar att tacka nej till gåvorna.   Årets Golden Globes-goodie bag innehöll 35 olika lyxprodukter och upplevelser till ett värde av 500 000 dollar, motsvarande drygt 5,1 miljoner kronor.  Gåvopaketet har kurerats av livsstilsmagasinet Robb Report och var den dyraste gåvopåse att någonsin delas ut i samband med en gala, enligt The Hollywood Reporter.  Prislappen på Oscarsgalans motsvarighet 2023 var exempelvis 126 000 dollar.  Det räckte dock inte med att delta på galan som gäst för att lägga vantarna på den lyxiga gåvan. Totalt delades 83 stycken goodie bags ut – till vinnarna och de prisutdelare som deltog på galascenen.  Det är också en sanning med modifikation att varje goodie bag var värd en halv miljon. Det faktiska innehållet i vad Robb Reports kallar ”The ultimate gift box” var en lista över produkter och upplevelser som mottagaren kunde välja utifrån.  Många av gåvorna fanns dessutom i en begränsad upplaga och vissa specialgåvor fanns endast i ett exemplar.  Den första delen av gåvolistan hade rubriken ”resor och upplevelser”.  Bland de resor som alla mottagare kunde välja fanns bland annat en weekend i Bourgogne i Frankrike, en resa med en chartrad lyxyacht i Indonesien, en vistelse på Four Seasons i Mexiko och ett besök på en herrgård i Irland.  Några få kunde också välja en all inclusive-resa till ett lyxigt vildmarksretreat i Nya Zeeland, en vip-vistelse på lyxhotellet One Aldwych i London eller en exklusiv provkörning av ”årets bil”, utsedd av Robb Reports.  Tio av vinnarna kunde också välja ett medlemskap, inklusive 10 000 dollar i flygkrediter, hos privatjetbolaget XO.  I ”mat och dryck”-kategorin fanns sju exklusiva gåvor för goodie bag-mottagarna att välja mellan.  Tillgängligt för samtliga 83 fanns ett exklusivt urval av Caviar Russes  osestrakaviar, en limiterad flaska Eden Roc gin eller en flaska Kosmos Tequila.  Endast en presentatör eller vinnare kunde dock välja en privatlektion i pizzabakning med en av ”USA:s främsta pizzaiolos”.  Att slåss om inom denna kategori av specialgåvor fanns också sex flaskor Liber Pater, världens dyraste vin, och en weekend på Robb Reports gastronomiska retreat ”Culinary Masters”. Utöver mat och resor kunde goodie bag-mottagarna välja mellan en rad olika produkter inom kategorin ”kläder och skönhet”. Här fanns bland annat dyra ansiktsmasker och oljor innehållande både guld och diamanter.  Den kändis som var sugen på en ny tatuering under det nya året kunde också välja att bli gaddad av en ”kändis-tatuerare” vid studion Atelier Eva i Brooklyn, New York.  Bland de limiterade gåvorna fanns ett par örhängen från Coomi x Muzo med colombianska smaragder, en exklusiv ”klock- och tillverkningsupplevelse” hos urmakaren Zenith och specialdesignade och handgjorda sneakers från Opie Way.   En anledning till att årets Golden Globe-goodie bag kom i formen av en valbar lista av gåvor var, enligt The Hollywood reporter, för att kändisarna inte ska ska behöva få för höga skatteskulder.  Det totala beloppet av gåvornas värde ska nämligen beskattas, med 37 procent enligt den Los Angeles-baserade redovisningsbyrån EisnerAmper. Efter Oscarsgalan 2023 rapporterade bland annat Robb Reports och Forbes att vissa kändisar tackat nej till galans goodie bag. Oscars gåvopåse värderades till 126 000 dollar och skulle beskattas därefter. För vissa kändisar landade skatteskulden på 63 000 dollar, motsvarande nästan 650 000 kronor.

Goodie bagen på Golden Globe-galan värd en halv miljon dollar


För första gången på nästan två år märks en tydlig nedgång för bundna boräntor. Störst är fallet för femåriga boräntor. ”Men jag tycker inte man ska låsa sig på så lång tid, det kommer nog att falla ännu mer”, säger Claudia Wörmann, boendeekonom på Hypoteket. Riksbankens signaler vid det senaste räntebeslutet i slutet av november, när styrräntan lämnades oförändrad, innebar ett trendbrott för boräntorna. Marknaden gör nu bedömningen att nästa förändring av styrräntan blir en sänkning.  Hur kraftigt trendbrottet för boräntorna är, har inte varit känt men på måndagen släppte bolåneaktörerna sina snitträntor – det vill säga vilka boräntor genomsnittkunden har fått den senaste månaden (uppdelat på löptider). Här syns ett dramatiskt fall för de längre boräntorna under december, framför allt för de femåriga bolånen. Exempelvis har bolånekunder i Handelsbanken i genomsnitt fått en femårsränta på 3,99 procent i december månad, en nedgång från 4,40 procent i november. Nordeas snittränta för ett femårigt bolån låg på 3,88 procent (4,28 procent i november). Utvecklingen hos den största bolåneaktören Swedbank visar på samma trend. Snitträntan för ett femårigt bolån var 3,79 procent i december jämfört med 4,05 procent i november.  En av de största förändringarna syns hos nischaktören Landshypotek där snittkunden i december fick en ränta på 3,53 procent på ett femårigt bolån jämfört med 4,2 i november. Därför ska du inte låsa räntan nu Räntan för ett femårigt bolån ligger därmed en bra bit under de rörliga boräntorna. Handelsbankens genomsnittsränta för rörligt bolån var 4,77 procent i december, nästan 0,8 procentenheter högre än femårsräntan. För Swedbank är skillnaden hela 1,02 procentenheter (3,79 för femårig boränta mot 4,81 för rörlig). Eftersom den femåriga boräntan nu ligger långt under nivåerna även för ettåriga eller tvååriga bolån kan ekonomiskt pressade hushåll lockas att binda sina bolån på längre tid än två år. Det tycker Claudia Wörmann är en dålig idé. – Så som det ser ut nu kommer räntorna att fortsätta falla och binder man sitt bolån på fem år nu så är risken att man sitter med Svarte Petter. En bättre strategi för hushåll som vill få ner räntekostnaden redan nu är att binda på kortare tid, ett eller två år, tycker hon. – Då kan man både få en lägre räntenivå än vad som just nu gäller för rörlig boränta plus att man kan dra nytta av en eventuell fortsatt räntenedgång.  Det finns tecken på att bolåneaktörer just nu vill locka kunderna att binda på längre tid, enligt Claudia Wörmann. Hos flera aktörer har snitträntan för ett rörligt bolån stigit något de senaste månaderna, trots att styrräntan legat stilla. – I och med att bolånemarknaden inte växer som förr så ökar konkurrensen om de befintliga kunderna. En attraktiv ränta för ett femårigt bolån är ett sätt att knyta kunderna till sig, säger Claudia Wörmann. Catharina Åbjörnsson Lindgren, affärschef på Landshypotek Bank, talar om en spännande utveckling på boräntemarknaden. – Vi ser nu att våra räntesänkningar under hösten börjar få verklig effekt ute hos kunderna och att fler också väljer att binda sina lån. Mest populär har tvååringen varit hos oss i december. Eva Lindström, jurist på Konsumenternas, säger att bolånetagare står inför svåra överväganden

Hypoteket Claudia Wörmann: Därför ska du inte binda boräntorna nu


Statsminister Ulf Kristerssons besked om att svenska soldater ska försvara Lettland är välkommet på andra sidan Östersjön. Men den lettiske försvarsministern Andris Spruds ser också gärna att svenska vapen lagras i landet. SÄLEN Det är för att prata om det lettiska totalförsvaret som Andris Spruds är inbjuden till säkerhetskonferensen Folk och försvar. Lettland är på många sätt ett föregångsland på området och försvarsministern är ansvarig för flera stora satsningar som dragits igång efter Rysslands olagliga invasion av Ukraina. Men när SvD träffar honom kommer samtalet även in på de svenska soldater som kan stationeras i Lettland när Sverige blivit medlem i försvarsalliansen Nato. Något som ÖB Micael Bydén tidigare talat om, och som bekräftades av statsminister Ulf Kristersson på Folk och försvar på måndagen. – Sverige ska delta med en reducerad bataljon till de kanadensisk-ledda styrkorna i Lettland, sa Ulf Kristersson i sitt tal.  Intervjun med den lettiske försvarsministern gjordes innan statsministerns besked, men detaljer saknas och Andris Spruds ville på söndagen inte spekulera. – Det är ett beslut som skulle stärka Lettland, det skulle stärka Nato och den regionala säkerheten. Men det är så klart ett svenskt beslut och jag vill inte förekomma det. Låt oss vänta in ett formellt sådant, sedan kan vi diskutera detaljer, säger Andris Spruds som varit försvarsminister sedan i höstas. Nato har brigader i Lettland De tre baltstaterna har sedan 2017 haft tillfälliga Natobaser, med runt 1 000 soldater i varje land. En slags ”snubbeltråd” ifall Ryssland skulle attackera.  Men på Natotoppmötet i Madrid 2022, efter krigsstarten, beslutades att utöka och permanenta baserna. ”Den framskjutna närvaron” i Lettland, som det heter på Natospråk, har sedan dess dubblerats och målet är att en brigad, runt 5 000 soldater, ska vara på plats senast 2026. Styrkan leds av Kanada och består bland annat även av Danmark, Spanien och Italien. Vi ser gärna att de deltagande länderna lagrar vapen på lettisk mark.  Andris Spruds hoppas att den fulla styrkan kan vara klar tidigare, och att den även ska inkludera svenskar. – Om det skulle kunna bli något likt den danska bataljonen som roterar, så vore det fantastiskt, säger försvarsministern och syftar på att Danmark från i sommar ska stationera en bataljon 4–6 månader om året i Lettland. Danskarna hade även en bataljon – den gången var det 750 soldater – i Lettland under första året efter krigsstarten. – De kommer att lämna kvar sin utrustning när de åker hem, så att den finns på plats. Vi ser gärna att de deltagande länderna lagrar vapen på lettisk mark. Spanien, Italien, Kanada och andra har stridsvagnar, pansarfordon, artilleripjäser etcetera, säger Andris Spruds och tillägger att när vi nu ändå pratar om en önskelista, så gäller det även Sverige. Att han gärna ser svenska vapensystem lagrade i Lettland. Obligatorisk försvarskurs Vad det skulle innebära för Lettland och den regionala säkerheten om det svenska medlemskapet försenas ytterligare, vill han överhuvudtaget inte prata om.  Andris Spruds poängterar i stället att ”allt måste göras för att uppmuntra” Ungern och Turkiet att säga ja, och att det är ”så snart som möjligt” som gäller. Då pratar försvarsministern mycket hellre om anledningen till sitt besök. Det lettiska totalförsvaret är som sagt i framkant. Bland annat var landet först i Europa med att införa en ”Nationell försvarskurs” i skolan 2018.  Då var den frivillig, men hälften av alla skolor införde den och hälften av alla 16–17-åringar har gått kursen de senaste åren.  I Lettland vet i princip alla vad de ska göra om det blir en kris, eller om det absolut värsta inträffar. Men från i år är försvarskursen obligatorisk för årsgruppen

Lettlands försvarsminister Andris Spruds vill ha svenska vapen


Januari är högsäsong för dejting, enligt statistik från bland annat Tinder. ”Dating Sunday” har blivit ett fenomen, nära kopplat till nyårslöften – en nystart även i känslo- och sexlivet.  Första söndagen i januari kallas också ”Dating Sunday” och blir alltmer av ett fenomen. Det är en av de mest aktiva dagarna för online-dejtingtjänster runt om i världen.  Kärleksjakten på nätet är nära kopplad till människors nyårslöften och deras strävan efter en nystart. Det utnyttjar dejtingappar genom att marknadsföra Dating Sunday. Genom olika kampanjer och erbjudanden dras nytta av den ökade aktiviteten.  Även om aktiviteten skjuter i höjden på just första söndagen i januari, är den fortsatt hög ungefär fram till Alla hjärtans dag den 14 februari. År 2022 rapporterade dejtingappen Tinder en markant ökad aktivitet inte minst på Dating Sunday, med 10 procent fler singlar på plattformen än vanligt. Swipe-aktiviteten steg med 35 procent, och det registrerades över 30 procent fler matchningar jämfört med en genomsnittlig dag. Inför årets stora dejtingsöndag spås siffran ha ökat.  Skriv inte det här på Tinder Psykologen Louise Andersson, som arbetar bland annat med parterapi, förmedlade sina bästa råd i SvD:s serie ”Det nya dejtandet”.
Här kommer hon med några fler reflektioner för den som vill ge sig ut på kärleksjakt på nätet. Det första hon betonar är vikten av att reflektera över hur man vill framställa sig själv. – Finns det till exempel något personligt hos dig själv som du är stolt över och vill framhäva. Fundera på hur du kan framföra detta genom bilder eller text på ett spännande sätt i din profil så att du kan locka till dig de personer du vill dejta, säger Louise Andersson. Louise Andersson råder också till att undvika användningen av ordet ”inte” i profiltexten, eftersom fokus på negativa aspekter kan skapa en ogynnsam framtoning. – De flesta människor inspireras säkert mer av vad du söker än det du inte vill ha. Att fokusera för mycket på det du inte söker kan ge en negativ framtoning om dig och ett negativt första intryck. Var avslappnad på dejten Vidare uppmanar hon till att definiera värden som är viktiga i en relation och söka efter dessa i andras profiler.  – Reflektera över vilka värden som är viktiga för dig i en relation och se om du kan hitta detta i andras profiler. Det du söker och mest av allt önskar. Slutligen betonar Louise Andersson att minska förväntningarna på specifika resultat från en dejt, eftersom det kan öka njutningen av dejtingupplevelsen. Att betrakta dejtandet som en rolig resa genom livet och vara öppen för lärande och upplevelser oavsett utfall kan göra hela upplevelsen mer givande och positiv. – Blir du för fokuserad på att dejten måste leda vidare till något, så kanske det gör dig mer spänd under dejten och det kan eventuellt leda till besvikelser, säger hon.

Experten: Använd INTE det ordet på Tinder och andra dejtingappar


Den ryska regimen har tydliga avsikter att kontrollera och behärska än större delar av Europa. Om Ryssland vinner i Ukraina stannar inte kriget där. Europas säkerhet och frihet avgörs nu på slagfälten i Ukraina, när ukrainska trupper försvarar sitt land mot ryska invasionstrupper. Den avgörs också i alla de ukrainska städer som ständigt utsätts för bombningar med terrorns syfte att slå mot civila mål, för att döda människor, förstöra skolor och sjukhus och slå sönder elnät – allt för att försöka knäcka den ukrainska ekonomin och det ukrainska folket. Ukraina har förvånat och imponerat på en hel värld genom sitt försvar, sin motståndsvilja och sitt mod att stå emot en av världens starkaste militärmakter. Hade de ryska trupperna knäckt motståndet de första tre dagarna av angreppet, såsom var planen, hade den ukrainska regeringen eliminerats, och det förtryck och den sataniska brutalitet som vi sett i de ockuperade områdena rått i full skala i hela Ukraina. Ukraina hade inte längre existerat som en självständig nation. Ukrainare hade mördats och deporterats i industriell skala. Ukrainsk kultur och identitet hade förbjudits och förryskningen hade varit i full gång. Det vet vi, för det har redan hänt i de ockuperade områdena. Det hade varit en framgång för den ryska regimen i dess tydligt markerade avsikter att kontrollera och behärska än större delar av Europa. Därför begränsar sig vårt stöd till Ukraina inte till solidaritet med Ukraina. Det handlar i lika hög grad om oss själva och om försvaret av Europa, Sverige och vår säkerhet. Om Ryssland vinner i Ukraina stannar inte kriget där. Tvärtom, då har kriget belönats med sitt byte och fria människors offer. Och Putin kan samla kraft för nästa byte. Det finns därför inget fredsavtal med den ryska regimen som ger fred, bara styrka som tvingar despotin att respektera gränser. Ryssland har inte hållit något fredsavtal och inte respekterat den internationella rätt som är grunden för fred. Regimen ljuger inför den ryska befolkningen och inför omvärlden. Det är enbart Europas vilja och förmåga att försvara demokratin mot despotins ändlösa krav som kan ge oss fred och värna vår frihet. Det ukrainska folket har lyckats med mer än någon kunde tro. Rysslands anfallsarmé har eliminerats med mer än hälften av sin förmåga i form av soldater och materiel. Stora delar av de områden som ockuperades tidigare har återtagits. Ryssland kan inte längre använda Svarta havet för sin flotta. Dagligen stupar tragiskt nog närmare tusen ryska soldater i den dödsmaskin som den ryska ledningen för krig med. Att Ukraina inte lyckats ännu bättre mot de ryska trupperna beror inte på Ukrainas tillkortakommanden, utan på att vi andra, vars frihet nu försvaras av Ukraina, inte givit dem tillräckligt stöd. Det är som att vi fortfarande intalar oss att det enbart handlar om Ukraina. Men så är det inte. Sanningen är att när vi deklamatoriskt säger att vi står bakom Ukraina, säger vi också som det är: att Ukraina står framför oss. Och hade vi insett att kriget ytterst handlar om vår frihet, våra liv, våra städer, våra elnät, vår industri och våra hem, hade vi inte tvekat att agera för att så snabbt som möjligt och med största möjliga förmåga producera ammunition, Gripenplan, Archers, stridsfordon och bistå med stridsvagnar. Vi skulle inte göra försvaret till en fråga om en fredstida budgetmangling, eller produktionen av livsavgörande ammunition till en byråkratisk upphandling. Vi skulle agerat med full kraft för att försvara vårt samhälle. Om kriget tog fler steg vidare in i Europa, vore priset i form av människoliv, förstörelse och uppoffringar oändligt mycket högre. Den ryska regimen har visat att den inte bryr sig om vare sig avtal eller politiska hänsyn. Den har sänkt tröskeln för att angripa andra

Gunnar Hökmark: Därför stöder vi Ukraina


Anklagelser om hot och skrämselmetoder sprids runt om i landet. En dag ringde en toppolitiker upp för att konfrontera Systembolaget. De vet exakt vad de hotar med.  Så skrev Elisabeth Thand Ringqvist i sociala medier före jul. Flera besök hos svenska alkoholproducenter hade fått den centerpartistiska riksdagsledamoten att ilskna till rejält.  Vad hon möttes av var vittnesmål om ett aggressivt påverkansarbete.  – Systembolaget har uttryckligen, men också som förtäckta hot, sagt att man kommer att sluta med det lokala och småskaliga sortimentet om förslaget om gårdsförsäljning blir verklighet.   – De har absolut gått för långt.  Hon tog telefonen och knappade in numret till det statliga bolaget. Förslaget om gårdsförsäljning får både förespråkare och motståndare att mobilisera.  Regeringens plan är att tillverkare av alkoholhaltiga drycker ska få sälja sina produkter direkt till kund under begränsade former. Men bland dem som ska gynnas mest, småskaliga producenter, finns ett växande tvivel.  Runt om i Sverige berättar producenter om liknande upplevelser: att Systembolagets representanter varnat för att gårdsförsäljning skulle innebära slutet för TSLS-sortimentet. För många vore det en katastrof.  TSLS är en märkning som småskaliga producenter kan få för sina produkter i närliggande butiker. Den gynnar försäljningen och kan vara direkt avgörande för att gå runt. En förlust av TSLS skulle inte kunna täckas upp av gårdsförsäljning, berättar flera tillverkare.  Många av de småskaliga producenterna går med förlust och de flesta som SvD pratar med vill vara anonyma – av rädsla för eventuella ”repressalier” från Systembolaget.  Flera producenter tror att Systembolaget försöker skrämma dem till tystnad, genom att hota med att TSLS-sortimentet ska försvinna. En person berättar också att gårdsförsäljning vore enormt betydelsefullt för verksamheten – men att hen har börjat tveka på om det är värt att införa.  – Det är den stora skräcken, att TSLS skulle tas bort. Då tror jag att 50 procent av alla småbryggerier hade fått stänga över en natt. Det säger Erik Sahlin som driver ett bryggeri i Borlänge. Där tillverkar han framförallt tonic och öl, men det är hans gin som har den betydelsefulla märkningen. Han har flera gånger, i möten och på evenemang, fått höra från Systembolagets representanter vad som står på spel – att TSLS är hotat.  – Det ligger i undertonerna. De säger det inte rakt ut, men man låter antyda i möten med producenter att så skulle kunna bli fallet.  En annan person som fått höra detta är före detta vinodlaren Ronny Persson. Numera har han ingen vingård. Affärerna gick inte ihop.  Men som styrelseledamot för branschorganisationen Svenskt vin har han fortfarande en viktig roll. Inte minst som rådgivande expert när gårdsförsäljning utreddes under förra mandatperioden.  På ett möte i utredningens slutskede sa Systembolaget plötsligt att TSLS-sortimentet kan påverkas, berättar han.  – Det var som att det då stod klart för Systembolaget att gårdsförsäljning lär bli verklighet och det kändes som en akt av ren desperation.   – De uttryckte det som att det var osannolikt att de kan behålla TSLS. Man sa det inte för att vara snäll utan för att sätta press på utredningen.  I den färdiga utredningen, som nu knådas på socialdepartementet, finns ett särskilt yttrande som säger att Systembolaget ”inte säkert kan motivera att fortsatt ge samma generösa tillträde för lokala produkter som man i dag erbjuder genom TSLS-sortimentet”. Det står också att dryckestillverkare ”uttryckt oro” över detta.  Erik Sahlin, bryggaren från Borlänge, är inte en av dem.  – Systembolaget är experter på att bedriva propaganda, men personligen tror jag inte på det här

Systembolaget anklagas hota småbryggerier – räds gårdsförsäljning


För lite kolhydrater i förhållande till träningsdosen är ett av de viktigaste skälen till att idrottare blir sjuka och skadebenägna. Upp till åtta av tio aktiva drabbas under karriären inom vissa idrotter, enligt en ny expertrapport. Mer än var femte elitidrottare utvecklar ätstörningar. Men betydligt fler än så får omedvetet i sig för lite mat i förhållande till hur mycket de tränar. En obalans som kan leda till skador, infektioner och långsiktiga fysiska och mentala hälsoproblem.  Det framgår av en expertrapport från Internationella olympiska kommittén, IOK. Den lyfter särskilt fram att unga idrottare riskerar hormonella störningar på tillväxt, fertilitet och sexualdrift.  Och det är inte bara ett problem inom elitidrotten – mörkertalet tros vara stort även bland vardagsmotionärer och unga idrottare. För lågt energiintag bland elitidrottare och motionärer är en allvarlig risk som länge gått under radarn. Som motpol till fetmaepidemin har idealet varit smala och vältränade kroppar med låg fettprocent. Nu visar forskningen att mellan 50 och 70 procent av dem som utövar uthållighetsidrotter får i sig för lite energi.  Men också att en kortsiktig jakt på magrutor kan bromsa resultaten och sabotera muskeluppbyggnaden. Energibrist bakom hälsoproblem Inom längdskidåkningen och annan elitidrott har relativ energibrist  börjat uppmärksammas. Men denna moderna form av svält kan drabba alla som under en längre period äter för lite jämfört med hur mycket de tränar.  Inom elitidrotten, där resultaten räknas i sekunder, kan trycket att skaffa sig en fördel genom att gå ner i vikt bli extra tydligt. Samtidigt ska maten täcka förbrukningen där en kvinnlig skidåkare lätt kan bränna 5 000 kcal om dagen. En manlig Tour de France-cyklist kan förbränna uppåt 10 000 kcal på en dag. – Det kan vara svårt att äta så mycket, aptiten motsvarar inte det ökade behovet. Därför kan ett långvarigt underskott på energi uppstå helt omedvetet och behöver inte alls bero på en ätstörning, säger Anna Melin som är docent i idrottsvetenskap vid Linnéuniversitetet och forskar kring energibrist och ätstörningar. En sänkning av kroppsvikten kan på kort sikt öka prestationsförmågan men på lite längre sikt ge ett obalanserat energiintag som raserar en karriär och orsakar kroniska hälsoproblem.  Dit hör nedsatt immunförsvar, benskörhet, stressfrakturer, störd tillväxt, störd ägglossning och nedsatt sexualdrift, men även riskfaktorer för hjärt- och kärlsjukdomar. Fokuset på kroppsvikt gör dessutom att risken för att utveckla psykisk ohälsa och en kronisk ätstörning är stor.  Brist på kolhydrater avgörande Anna Melin är medlem i Internationella olympiska kommitténs (IOK) expertgrupp kring relativ energibrist, där de senaste fem årens forskning sammanställts. Konsensusrapporten är den första sedan 2018 och bygger på en genomgång av över 170 nytillkomna studier och forskningsrapporter. Den presenteras i en specialutgåva av British Journal of Sports Medicine.  – Det viktigaste vi lyfter är följderna av ett för lågt intag av kolhydrater och hur mental hälsa både påverkar och kan påverkas. Vi lämnar även rekommendationer om förebyggande åtgärder, säger Anna Melin. Den som tränar mycket måste glömma en del av de rekommendationer som gäller för vanliga människor. Expertgruppen trycker särskilt på att brist på kolhydrater är en avgörande orsak till relativ energibrist. – Den som tränar mycket måste glömma en del av de rekommendationer som gäller för vanliga människor, som att alltid äta fiberrika kolhydrater, säger Anna Melin

IOK-rapport: Idrottare äter för lite kolhydrater


Konstnären och mediepersonligheten Karin ”Kakan” Hermansson brinner för brasiliansk jiu-jitsu, har ont för det mesta och tränar helst till hård rap.  Hur ser din träningsvecka ut? – I mitt huvud vill jag träna varje dag. Men jag försöker träna kanske tre–fyra gånger per vecka. Träningspryl du inte kan vara utan? – Min gi (dräkt för att utöva brasiliansk jiu-jitsu, reds anm). Vad har du för musik i lurarna när du tränar? – På våra bootcamps på gymmet kör vi alltid hård rap. Gillar inte alla rap? Tränar du helst i grupp eller själv? – Det är det som är så ljuvligt med brasiliansk jiu-jitsu, även om det är en individuell sport går det inte att träna själv. Det känns som en lagsport för man är så beroende av att träna med andra. Jag brukar beskriva min klubb som en sekt men med bara det positiva. Det blir som en familj och det blir väldigt intimt. Man måste vara bekväm med att sitta på någons huvud eller med att någon stryper en. Hur tränar du om du bara har 15 minuter? – Då sitter jag nog på någon sådan här vidrig ”assault bike” för att öva upp min kondis. När var du skadad senast? – Alltså jag har ont hela tiden. I måndags sträckte jag båda mina höftmuskler, typ båda fästena, så jag har fortfarande ont där. Och för en månad sedan ströp jag min kompis så att hennes haka liksom hamnade mitt på min handled och jag fick en stor blodutgjutning. Så det är ständiga skador som man bara kämpar på med. Favorit-jiu-jitsu-grepp? – ”Mother’s milk”. Det är när man lägger sig och liksom stryper någon mellan brösten. Vilket är ditt hemliga trick som får dig att komma ur soffan och iväg till träningen? – På fem år tror jag att jag känt två gånger att ”åh, jag orkar inte träna”. Att börja på mitt gym har förändrat min syn på träning helt och hållet. Jag tycker liksom inte att det är jobbigt. Tror absolut att det handlar om rutiner och bestämda dagar. Men jag tycker att det är så jävla kul, om jag inte varit där på några dagar längtar jag dit. Den relationen har jag aldrig haft innan till träning. Vad tillåter du dig själv att fuska med? – Jag har ingen sådan destruktiv relation till träning, jag skulle aldrig resonera att någonting är att fuska, antingen att vila eller att äta något särskilt. Det finns liksom inte. Kan du se att dina träningsvanor någon gång haft ohälsosamma inslag? – Kanske att jag tränar lite fast jag borde vila enligt min naprapat. Men annars nej. Vad gör du när du blir en riktig slacker? – Tycker nog att jag är en slacker ganska ofta. Men jag har två företag och ett barn och jag är absolut inte lat, men jag uppmuntrar balansen. Jag tillåter mig själv och gör allt vad jag känner för. Det är det som är så fantastiskt med BJJ, att jag ändå vill träna hela tiden. Att som offentlig person kliva in på mattan i 40-årsåldern och inte veta något och vara sämst har varit så fantastiskt för mig. Alltså det tålamod den här sporten tvingar mig att ha. Och det är så kul att lära sig något nytt när man är vuxen. Bästa träningstipset du någonsin fått? – Att träna något man tycker är kul. Vilken träning har du slutat med? – Thaiboxning, det var inte riktigt min grej.

”Mother’s milk” Kakan Hermanssons brasilianska jiu-jitsu-favorit


Skattebetalarna: Regeringens nyårslöfte borde vara att banta ner den ofantliga sektorn och ta Sverige tillbaka till tillväxt. För att vända utvecklingen krävs en bred utgiftsreform. Sverige har i dag lägst tillväxt i EU. Ändå prioriteras inte frågor om ökad tillväxt vare sig i den politiska debatten eller i den förda politiken. Det är oroväckande. Tillväxt är en förutsättning för att Sverige ska kunna klara de stora utmaningar som landet står inför. De reformer som krävs för att Sverige ska få en tillräckligt stark tillväxt kommer kräva hårda prioriteringar. Det så kallade budgetutrymmet, som beräknas till 40 miljarder om året, kommer inte räcka för att finansiera nödvändiga tillväxtreformer. För att skapa utrymme för tillväxtreformer krävs därför en bred och djupgående utgiftsreform. Även om Tidöavtalet och efterföljande reformförslag har inneburit små steg i rätt riktning innehåller det mer nya satsningar än effektiviseringar och hårda prioriteringar. Fokus i den ekonomiska politiken har dessutom varit på inflationsbekämpning. Det har varit befogat, men nu måste framtidens välstånd prioriteras. Särskilt när vi ser inflationen falla tillbaka, samtidigt som Sveriges svaga tillväxt består. I mångt och mycket lever svensk ekonomi på reformer från 90- och tidigt 00-tal. Men offentlig sektors utgifter som andel av BNP har mer eller mindre legat still de senaste 15 åren. När landets hushåll och företag har tvingats prioritera i dessa prövande tider är det inte mer än rätt att offentlig sektor gör det samma. • Rensa i statens uppdrag och lägg ner fler myndigheter.
Sverige har 342 statliga myndigheter trots att en stor del av välfärdsuppdraget ligger på kommuner och regioner. Den stora mängden myndigheter är inte bara kostsamma, utan innebär också att landet blir svårare att leda. Regeringen har uppmärksammat problemet och aviserat en sammanslagning där ett fåtal små myndigheter försvinner. Ett steg i rätt riktning men långt ifrån tillräckligt. Det finns ett stort antal myndigheter som kan läggas ner omedelbart och andra som kan slås ihop. Instruktionerna till landets statliga myndigheter behöver ses över för att lägga fokus på att så effektivt som möjligt lösa kärnuppdraget. Slöseri med skattemedel i form av marknadsföringskampanjer som syftar till att bygga myndigheters ”varumärken” och annat som ligger utanför kärnuppdraget måste upphöra. Hårdare prioriteringar behöver även ske inom den egna myndigheten Regeringskansliet. Det är inte rimligt att landet med lägst tillväxt i Europa lägger reformkraft på att utreda fler långa stipendier för kulturutövare eller hur man stärker högstaligornas konkurrenskraft i den svenska elitfotbollen och elithockeyn. • Högre krav på regioner och kommuner.
En stor del av kärnan i välfärdsuppdraget utförs av kommuner och regioner. Kopplingen mellan kostnad och kvalitet är dock obefintlig. Vi har identifierat en besparingspotential om 30 miljarder när vi studerat kärnverksamheten i landets kommuner. Trots det hörs ständiga önskemål om högre statsbidrag och förslag om höjda skatter. Särskilt stötande är detta i ljuset av att landets kommuner och regioner har haft 300 miljarder i överskott de senaste tio åren, men avstått ifrån att spara för sämre tider. Högre krav behöver ställas på effektiviseringar inom kommuner och regioner för att motivera statsbidrag och resurser måste riktas till de kommuner och regioner som verkligen behöver det allra mest. För att utvärdera och utveckla verksamheter behövs en oberoende kommunal revision som till skillnad från dagens lekmannarevision inte ska vara underställd kommunfullmäktige

Skattebetalarna: Sverige behöver en utgiftsreform


Under julhelgen stördes GPS-systemet ut i nästan hela södra Sverige. Sabotaget kopplas till en rysk militärövning i Kaliningrad. ”Det är allvarligt att viktiga samhällsfunktioner störs ut under ett osäkert geopolitiskt läge”, säger Ola Billger, kommunikationschef på FRA. Den 18 december larmar ett civilt flygplan om att GPS:en inte fungerar. Snart strömmar rapporter in till Transportstyrelsen. Navigeringssystemet har slagits ut i stora delar av södra Sverige. Flygplanen får förlita sig på markbaserad navigering istället. Östersjöområdet drabbades i julhelgen av vad som beskrivs som det största sabotaget av GPS-systemet någonsin. Hela södra Sverige drabbas, men även Finland, Danmark, Tyskland och Polen. Ola Billger, kommunikationschef på FRA, vill inte kommentera händelsen i detalj. Men säger till SvD:  – Det är allvarligt att viktiga samhällsfunktioner störs ut under ett osäkert geopolitiskt läge. Enligt sajten GPSJAM nådde störningen sin kulmen på juldagen och annandagen. I fredags såg det fortfarande ut att finnas en viss påverkan på en del håll. – Sverige har inte påverkats så mycket, men vi följer situationen noggrant, säger Johan Westin, flyginspektör på Transportstyrelsen till SVT. Dagarna innan jul genomförde den ryska Östersjöflottans enhet för elektronisk krigföring en övning i den ryska enklaven Kaliningrad, skriver ryska utrikesministeriet. ”Specialister övade på att störa fiendens navigations- och radiokommunikationssystem”, skriver man på hemsidan. Tidigt i händelseförloppet misstänktes Ryssland för att ligga bakom händelsen. Nu är det bortom tvivel, säger Joakim Paasikivi vid Försvarshögskolan. – Attacken var unik i sin storlek och omfattning. Ryssarna har ju tidigare stört olika navigeringssystem över norra Finland och Norge. Men att man på det här sättet gör det utan förvarning i internationellt luftrum så att det påverkar civil trafik och möjligen på ett sätt som skulle kunna orsaka skada. Det är ju rätt anmärkningsvärt, säger han. Syftet med attacken är enligt överstelöjtnanten tudelat.  – Dels övar man sina telekrigsförband. Har man en förmåga måste man underhålla den. Det som är anmärkningsvärt här är att man väljer att använda den för att påverka luftrummet över andra stater, säger han. Det främsta syftet är förmodligen att påverka väst, menar Joakim Paasikivi. – Hybridkrigföring är inte bara ett modeord. Det pågår hela tiden. Man vill hålla en hög och aggressiv hållning mot väst genom att kontinuerligt visa upp sin förmåga. Det är ett sätt att skapa osäkerhet utan att påbörja en faktisk konflikt, säger Joakim Paasikivi. Nyligen upptäcktes ett misstänkt sabotage mot en gasledning för så kallad flytande gas, som byggs i norra Tyskland. Det är inte klarlagt att sabotaget utfördes av Ryssland eller går att koppla ihop med störningen av GPS-systemet över Östersjön. Men enligt Joakim Paasikivi är det sannolikt också ett exempel på de kontinuerliga försöken att skada och påverka väst. Ryssarna stör regelbundet ut GPS-signaler över stora delar av sitt egna territorium. På GPSJAM syns stora röda fläckar över Moskva och Sankt Petersburg med omnejd. Syftet är att förvilla ukrainska drönare. Strategin har dock fått oväntade biverkningar. Störningarna har nämligen drabbat taxichaufförer som förvillat sig i jättestaden, rapporterar The Telegraph.

Sabotage mot Sverige – GPS-system slogs ut


José, 44, och Dominique, 38, körde vanlig styrketräning på gym. Sedan ökade de antalet repetitioner, flås och muskelmassa. Så säger forskningen om det effektivaste träningsupplägget. José Urueta och Dominique Embretson gick och nötte på gymmet som alla andra. Rätt ofta tröttnade de efter ett tag. Sedan hittade de en bättre metod för att hålla sig starka och friska längre. – Det var upp och ner och träningsplatåer och allt sådant som de flesta som går på gym upplever, säger Dominique, eller Dom som han ofta kallas. Hans uppväxt i USA var fylld av sport, allt från amerikansk fotboll till dansande musikkår. – Pappa var bodybuilder och mamma basketspelare. Så vi barn hade inte riktigt något val, säger han och skrattar. Hiit – för ett friskare hjärta Att gå på gym har alltid varit en viktig del av Dominiques liv. Men i samband med att han flyttade till Sverige för fyra år sedan, när hans make fick jobb på Ikea i Malmö, la han om det gamla upplägget. I stället började han med en mer crossfit-inspirerad träning, eller ”funktionell träning” som det också brukar kallas. En stor skillnad är att skifta fokus från isolerade rörelser där en muskel i taget tränas, till övningar som i stället involverar flera stora muskelgrupper samtidigt. Dominiques träningskompis José Urueta utvecklar: – Tanken med crossfit och annan funktionell träning är att inte enbart isolera enskilda muskler för att få dem större. Vi blandar in fler övningar som liknar rörelser man gör i vardagen, som att kånka matkassar och barn. Det gör dig starkare och är något du kan göra hela livet. Till det kommer det högintensiva inslaget. I stället för ett lägre antal repetitioner varvat med vila, föredrar Dominique och José ett högre tempo. – Vi lägger till fler repetitioner. Det gör att du ökar din kardiovaskulära förmåga också. Det är viktigt med ett hälsosamt hjärta, inte minst för att vara frisk långt upp i åren, säger Dominique. Crossfit – utan tävling Colombisk-kanadensiske José Urueta kom till Sverige för tio år sedan genom sitt jobb för Kanadas regering. Han träffade sin svenska man här, tröttnade på att långpendla och bosatte sig i Malmö. Också för honom var det länge självklart att gymma med traditionellt upplägg, tills han upptäckte crossfit. – Det jag drogs till med crossfit är gemenskapen. Och att du inte har någon aning om hur dagens pass kommer att se ut eller vad du kan vänta dig. Det är varierat och det är då det blir kul. Det finns en glädje i den träningsformen som är viktig, särskilt så här års när man måste överleva mörkret, säger han. Samtidigt var det något med crossfitmiljön som skavde, för både José och Dominique. – Vi älskade själva träningen, men var inte nödvändigtvis så förtjusta i attityden som följde med, inklusive den tävlingsinriktade atmosfären, säger Dominique. Så föddes idén att starta något eget. – Jag träffade José på crossfitträningen precis när jag flyttat hit, och vi blev snabbt vänner. Han var min enda vän här då, säger Dominique. Tuff wod med många reps Mitt under pandemin drog de igång utomhusträning i Malmös parker, och kallade det ”Brave Fitness”. Deltagarna blev fler och fler, ibland uppåt 50 personer per pass. Snart körde de flera gånger om dagen, och hobbyn hade plötsligt blivit ett heltidsjobb för båda. I dag har de även ett  inomhusgym, ett stenkast från centralstationen. Ytterligare expansionsplaner finns. – Vi ville skapa en plats där inte bara de tävlingsinriktade och supertränade känner sig välkomna, säger Dominque. – Vi har medlemmar från 18 till 70, i alla former och storlekar, på alla nivåer. Alla ska kunna träna här, säger José

Öka flås och muskelmassa – forskningen om effektiva crossfit


Att vi lever på ett sätt som gör oss alltmer sårbara för nya sjukdomar speglas i WHO:s allt tätare rapporter om incidenser av nya smittämnen. I Under strecket-serien ”Världen som väntar” skriver Anders Tegnell om vad vi kan veta om nästa pandemi, och hur vi borde förbereda oss. Smittsamma sjukdomar har följt mänskligheten genom historien, men ett påtagligt problem blev de nog först när vi började leva i större grupper och skapade de första städerna. Sedan dess har nya sjukdomar ständigt adderats till den virus- och bakterieflora vi lever med, med alltifrån enkla förkylningar till allvarliga sjukdomar och död.  Nya sjukdomar kan uppstå på flera sätt, men man antar att de allra flesta har vandrat över från djur till människa. Ibland orsakar de bara enstaka fall, ibland en spridning som småningom dör ut (som mers eller ebola) och ibland etablerar de sig som en permanent sjukdom (som covid-19). När de etablerar sig utvecklas de ofta mot allt mildare varianter, vilket vi sett med covid under de drygt fyra år den spritts bland människor. Det krävs ett antal förutsättningar för att dessa övergångar ska inträffa och ytterligare några för att de ska utvecklas till pandemier: att det finns muterade virus eller bakterier bland djur i stora mängder och där något av dessa har potential att smitta inte bara till utan också mellan människor; att en människa de facto smittas med denna mikrob genom nära kontakt med djuret; att denna person lever på ett sätt så att smittan förs vidare; att alla eller i varje fall många människor är mottagliga och att mikroben lätt överförs från en person till nästa.  Nya mikrober från andra arter medför nästan per automatik att de flesta människor är mottagliga. Hur bra mikroberna är på att sprida sig från människa till människa kan dock variera väldigt mycket och kan också ändras över tid. Exemplen är många: den så kallade fågelinfluensan (H5N1) visade sig inte smitta mellan människor nästan alls, ebola var inte heller särskilt effektiv, medan covid-19 tvärtom blev alltmer effektiv genom nya varianter. Vi vet av erfarenhet att det finns många virus och bakterier som sprids bland olika djurarter i naturen och vi vet också att de flesta av dessa ständigt förändras och ibland slumpmässigt blir en variant som kan gå över artgränserna. Stora ansamlingar av djur inom samma art ökar risken för att detta händer. Liksom om flera arter tvingas vistas nära varandra.  När alltfler djur och människor har nära kontakt och dessutom i miljöer där människor inte vistats tidigare ökar givetvis risken att en mikrob med stor spridningspotential ska träffa en mottaglig människa. Och när en allt större andel av människorna bor i städer med omfattande kontakter med många människor får nya mikrober snabbt en omfattande spridning. I en värld som den vi numera lever i blir dessa förutsättningar allt vanligare, vilket också speglas i att WHO kan rapportera om allt tätare incidenser när nya smittämnen dyker upp. Vi ser att nästan alla de förutsättningar som krävs utvecklas åt ett håll som gör pandemier eller i alla fall introduktion av nya mikrober bland människor betydligt troligare. Vad kan vi då göra för att minska riskerna? I första hand vill man förstås minimera själva utbrotten, det vill säga stoppa själva övergången från djur till människa eller kanske till och med uppkomsten av nya typer av smittämnen. För det senare är det inte helt lätt att komma på någon möjlig åtgärd, även om det kan ha viss effekt att minska stora ansamlingar av djur som kommer i kontakt med varandra.  Det finns goda förutsättningar för att hindra att människor smittas av tama djur

WHO:s rapporter om nya smittämnen och nästa pandemi


Rysslands köp av robotar från Nordkorea oroar. Nu vänds blicken mot Iran – där ”Erövraren” kan skickas för att användas mot Ukraina. Om Ryssland får ”ett större antal robotar” är det illavarslande, enligt en militärexpert. Ryssland har trappat upp sina anfall. Robotar har i veckan regnat över flera ukrainska städer. Och en utveckling i den ryska krigföringen oroar mer än andra. Enligt amerikanska underrättelser har flera av robotarna som avfyrats haft nordkoreansk etikett. Ryssland uppges också blicka mot Iran för att köpa fler robotar. – Sannolikt hänger det ihop med den egna produktionskapaciteten av robotar. Det hävdas från rysk försvarsindustri att man har överträffat planerna vad gäller produktion, men det är jag tveksam till, säger Jörgen Elfving, tidigare överstelöjtnant. Enligt honom finns det flera tecken på att den ryska produktionen haltar. – I de senaste robotattackerna mot Ukraina var en av robotarna man lyckades skjuta ned tillverkad det fjärde kvartalet 2023. Det tyder på att de i princip går direkt från fabriken till avfyrningsplatsen, säger han. USA bekymrade över utvecklingen John Kirby, talesperson för USA:s nationella säkerhetsråd, uppgav i torsdags att Nordkorea har försett Ryssland med flertalet ballistiska robotar och avskjutningsramper. – Det här är en betydande och oroande upptrappning, sa han. Både Moskva och Pyongyang har förnekat att man slutit vapenavtal. Men enligt John Kirby avfyrades flera av de ballistiska robotarna, med en räckvidd på omkring 900 kilometer, vid nattliga anfall i tisdags. USA försöker nu bedöma  vilken inverkan robotarna har haft. En annan robot slog ned på ett fält i Zaporizjzjaregionen i slutet av december. Ballistiska robotar styrs när de avfyras och följer sedan en flygbana. Från amerikanskt håll är man också ”bekymrad” över att Rysslands förhandlingar med Iran går framåt. Ett avtal mellan Iran och Ryssland har ännu inte nåtts, säger John Kirby – men enligt källor till Wall Street Journal skulle en första robotleverans kunna ske redan under våren om planerna fortskrider. Om ryssarna får tillgång till ett större antal robotar från Nordkorea och Iran kan kraftfulla robotattacker likt de runt nyår fortsätta, säger Jörgen Elfving. – Det får inverkan på det ukrainska civilsamhället, det blir skador på byggnader, dödsoffer, skadade och så vidare. Det påverkar motståndsviljan. Dessutom sliter det också ut det ukrainska luftförsvaret, säger han. Men det är ännu ovisst hur stor skada den ryska användningen av utländska robotar gör. Enligt Jörgen Elfving är den främsta fördelen själva tillgängligheten – inte nödvändigtvis kvaliteten. Exakt vilka robotar som köpts från Nordkorea förmedlades inte av Vita huset i torsdags. Däremot visades grafik som, enligt Reuters, tycks föreställa de ballistiska kortdistansrobotarna KN-23 och KN-25. – KN-23 är litegrann en kopia av den ryska Iskanderroboten och jag bedömer inte att den är lika avancerad, säger Jörgen Elfving. Har sikte på ”Erövraren” Enligt tankesmedjan ISW kan Ryssland nu komma att intensifiera sina försök att anskaffa ballistiska robotar från utlandet. Den ryska försvarsindustrin kan sannolikt inte producera ballistiska robotar ”på den skala som krävs för ihållande anfallskampanjer i Ukraina”, skriver tankesmedjan. Militärexperten Jörgen Elfving har svårt att bedöma kvaliteten på de iranska ballistiska robotarna som skulle kunna bli aktuella. Han nämner tre typer av dem: Ababil med en räckvidd på omkring 90 kilometer. Fateh-110, persiska för ”Besegraren” eller ”Erövraren”, med en räckvidd på upp till 300 kilometer. Och Zolfaghar, ”Profetens svärd”, med en räckvidd på 700 kilometer


När Bogdan låg i hennes mage åkte maken till fronten – sedan fick han fem dagar ledigt på ett år. Nu har Vira fått nog och vill ha hem maken från krigets inferno. Men hon anklagar inte främst Rysslands president Putin.  GENÈVE Vira är nybliven mamma med allt vad det innebär av blöjbyten och vita nätter. Men också glädje över första leendet och knubbiga små händer som vill kramas. Stunder hon drömmer om att dela med sin make Roman.  Men under det senaste året har han legat i en skyttegrav vid frontlinjen i ukrainska Zaporizjzja.  – Vår son Bogdan känner inte sin pappa. Han har sett honom några gånger under våra korta videosamtal. Det är allt. Vira balanserar drygt ettårige Bogdan i knät där hon sitter vid köksbordet i centrala Kiev under vårt timslånga videosamtal. Han jollrar och gnäller om vartannat, griper tag i hennes hår och försöker dricka ur en kopp. Emellanåt ler han stort rakt in i kameran.  I bakgrunden hörs treårige storebror Artem. Han har just kommit hem från förskolan där han nyligen börjat. Artem var två år när hans pappa packade sitt prickskyttegevär och gav sig ut i kriget. Det är väldigt svårt för honom, säger 23-åriga Vira. Hon är nu en av tiotusentals ukrainska mammor som står ensamma med barnen när männen strider i ett krig som snart rasat i två år. – Artem är ”pappas pojke”. I början grät han mycket, vaknade på nätterna och ropade på pappa. Nu anklagar han ofta pappa för att ha övergett familjen. Han är för liten för att förstå. Maken fick en dag med sonen Det var makens eget beslut att börja strida mot Ryssland efter den storskaliga invasionen av Ukraina den 24 februari 2022, berättar Vira. Då var hon gravid i femte månaden och bad honom vänta några månader. Men i maj skickades han att försvara gränsen mellan norra Ukraina och Ryssland.  – När Bogdan föddes fick han permission en dag för att se sin son. Sedan for han tillbaka till fronten. I början av 2023 flyttades Roman till en brigad i Zaporizjzja som skulle utkämpa Ukrainas omtalade våroffensiv. Under sommaren lyckades de ta staden Robotyne i södra Ukraina. Sedan stagnerade offensiven och kom att betraktas som ett misslyckande. Under hela året fick han bara fem dagar ledigt för att träffa familjen och de små sönerna i Kiev.  – Fem dagar tillsammans under ett år då jag hela tiden varit rädd att han skulle dödas. Dagarna då makens brigad var vid frontlinjen hade Vira sin mobiltelefon i handen hela tiden, berättar hon. Hon skickade konstant meddelanden – men inte för att få svar. – Jag ville bara se att han hade sett och läst meddelandet. Då visste jag att han hållit sin telefon i handen. Att han levde. Trött och besviken på kriget Nu har Vira fått nog. Hon säger att hon är trött och besviken på kriget och inte ser något slut på striderna. De ukrainska soldaterna är utslitna men känner att de måste fortsätta kriga, inte minst för att hedra sina stupade kamrater, säger hon. – Jag förstår att de vill slåss till sista blodsdroppen. Men Ryssland har fler soldater och mer vapen. Vi har stora förluster och väntar fortfarande på mer vapen från väst. Helst vill Vira att hennes make ska få komma hem. Eller i alla fall få permission oftare. Vilket vore möjligt om alla ukrainska män tog sitt ansvar, utbrister hon. – Det är definitivt inga köer till Ukrainas rekryteringscenter. Många ukrainska män vill inte gå med i armén. De ljuger, hittar på ursäkter och håller sig undan på olika sätt.  Vissa ukrainska män betalar för att slippa skickas ut i strid, säger hon. – Det finns alltfler sådana vittnesmål i sociala medier. Det stora ämnet i ukrainsk media och på sociala medier är just korruptionen i armén och på alla rekryteringscenter

Ukrainsk småbarnsmamma har fått nog – vill ha hem maken från kriget


Norrköpings kommunalråd Sophia Jarl (M) blev rikskänd för sina formuleringar om en bortskämd kulturelit. Men hon ångrar inget. Nu har kommunens kulturchef slutat och framtiden för Norrköpings symfoniorkester är oklar. Teatermannen Göran Sarring säger att det är väl känt i Norrköping att han har vänstersympatier. I somras skrev han ett osande debattinlägg där han kallade det moderata kommunalrådet Sophia Jarl för en fundamentalistisk nyliberal.  Hon hade bland annat  berättat om planer på att sälja stadens konserthus. Han varnade för att hon skulle bli ihågkommen som ”kulturens dödgrävare”. – Sedan hände något spännande. Jag fick telefon från moderater som sa: ”kan vi inte hjälpas åt och skapa en bredare opinion”? Norrköping är en stolt kulturstad. Här finns gamla kulturinstitutioner grundade av fabrikörer och förvaltade av 1900-talets socialdemokrater som övertog borgerlighetens bildningsideal. Här finns en symfoniorkester med internationellt renommé. Här finns filmkollektivet Crazy Pictures och kulturkvarteret Hallarna med bland annat replokaler och ateljéer. Kommunalrådets planer för kulturlivet väckte reaktioner och oro  lokalt redan i somras. När författaren och professorn Stefan Jonsson sedan skrev i DN om vad som var i görningen, med nedskärningar, omorganisationer och privatiseringsplaner, så togs det hela till en ny nivå.  Sophia Jarl svarade i Expressen där hon beskrev kommunens kulturutövare som en kulturelit, en del av ”det bortskämda Sverige”. Norrköpings kulturpolitik blev en nationell angelägenhet. Sophia Jarl skapade rubriker när hon sa att den kommunala symfoniorkestern drog för liten publik och att den borde bli mer lönsam genom att exempelvis spela mer Abba.  SVT:s ”Sverige möts” sände en debatt från staden vid Motala ström där kommunalrådet fick möta dirigenten Patrik Ringborg som gav ansikte åt ”kultureliten”. I dag är delar av Sophia Jarls kulturpolitik genomförd. Norrköpings kultur- och fritidsförvaltning är avskaffad. Sedan årsskiftet ligger kulturfrågorna istället utspridda i ett nytt tillväxtkontor. Maria Modig, som varit Norrköpings kulturchef, har blivit av med sitt jobb. Hennes tjänst är borta. Hon säger att hon inte står bakom idéerna för den nya organisationen. – Jag tror att kultur- och fritidsfrågor behöver en sammanhållen organisation för att stå sig starka i en kommun. Och det upplever jag inte att de får i det här nya kontoret som fokuserar på attraktivitet, innovation och tillväxt. Maria Modig tycker inte att kultur- och fritidsfrågor ska sorteras in under rubriker som tillväxt. – Vi går ju inte på fritidsgårdar eller teatrar för att vi ska skapa tillväxt utan för att det ger oss något som människor. Kultur kan ge oss mening och identitet, men också perspektiv på våra liv. Andra saker som hänt sedan kulturdebatten briserade i Norrköping är att stadsmuseets chef Maria Jönsson, som offentligt kritiserat den nya inriktningen, har slutat på arbetsgivarens initiativ. Kulturskoleavgifterna har höjts. Och planerna på att att hitta en privat intressent för kommunens konserthus Louis De Geer, hemmascen för Norrköpings symfoniorkester, rullar vidare.  Sophia Jarl har varit tydlig med att alla sektorer, även kulturen, måste vara med och spara och inbringa mer inkomster till kommunen.  Erik Jersenius, tidigare kulturchef på Corren och Norrköpings Tidningar, har följt kulturpolitiken i den östgötska industristaden som länge varit under socialdemokratiskt styre. I dag styrs Norrköping av M, L och KD med stöd av SD.  Erik Jersenius menar att Sophia Jarl redan i valrörelsen var tydlig med sina ambitioner, och att hon tyckte att kulturverksamheterna kostade för mycket i förhållande till vad de levererade.  – Norrköping har starka kulturinstitutioner med en lång historia

Norrköpings kommunalråd Sophia Jarl ångrar inget


Skildringen av en nyförlöst mors oro har vissa drag av Netflixdrama, och översättningen haltar något – men hajpade ”Mjölkbaren” är ändå riktigt bra, tycker Emi-Simone Zawall. I novellen ”Den gula tapeten” av Charlotte Perkins Gilman (1892) har en nyförlöst kvinna tillfälligt flyttat in i ett stort hus på landet tillsammans med sin make John. John har bestämt att de ska bo i husets väldiga barnkammare (the nursery), men eftersom han är på sitt arbete om dagarna lämnas hon mest åt sig själv. Barnet sköts av en hushållerska, tanken är att modern ska bota sin underliga nedstämdhet med en fullständig passivitet. De sysslolösa dagarna går och barnkammarens gula tapet börjar allt mer uppta hennes uppmärksamhet. Varför är den så ful, undrar hon, och varför har den så konstiga mönster? Och en dag: varför rör mönstren på sig? En annan dag: varför är en kvinna instängd bakom tapeten? Och senare: varför är det flera kvinnor som kryper omkring där? Hennes kusliga syner och tilltagande galenskap har av eftervärlden tolkats som en kritik av kvinnans plats i det patriarkala systemets fängelse. Men i sin debutroman ”The Nursery”, som nyligen översatts till svenska med titeln ”Mjölkbaren” (Bakhåll), har Szilvia Molnar tagit fasta på att det faktiskt är en förlossningspsykos som skildras. I Molnars moderna parafras bor berättarjaget i en stad någonstans i USA, arbetar som översättare av svensk skönlitteratur och har nyss fött barn, lilla Ärtan. Maken John är snäll och omtänksam men hänvisas snabbt efter förlossningen till sitt arbete. Den första tiden med barnet blir alltså en ensam, snudd på klaustrofobisk upplevelse. Kroppen värker, tvivlen växer, barnet skriker, utmattningen är gränslös – ändå måste barnet ammas, bytas på, vyssjas. Hemmets fyra väggar tränger sig på, minnen från det förflutna gör sig påminda och vem är egentligen den märklige grannen Peter med syrgastanken som insisterar på att komma på besök? Molnar viker aldrig med blicken från den kroppsliga chock och sipprande sörja som en förlossning innebär eller de fullkomligt bisarra tankar en nyförlöst kvinna kan drabbas av. Bildspråket är vackert och drastiskt, en bebis kan ha tulpanens tunga huvud eller liknas vid en glänsande färsk kycklingkropp som snart ska styckas. Man förstår att Molnar förstår att det är litteratur hon skriver, varken loggbok eller dagbok: här får overklighetens lungsjuka män, spindlar, och dragspelsmusik tränga in och göra verkligheten verkligare – det är så uppfriskande att hon tar sig an sitt ämne på det sättet. Det gör i sin tur att man förlåter romanens lätta dragning åt den Netflixartade dramaturgi som dagens samtidslitteratur blivit så impregnerad av – alltså den litterära motsvarigheten till tv-seriernas många sekvenser med ”förklarande återblickar”, ”dröjande närbilder” av ”målande detaljer”; en stil som låter läsaren se framför sig hur romanfigurernas gester skulle utföras av skådespelare i en framtida filmatisering. En liten invändning kan också riktas mot den smått koketta retorik som hos Molnar visserligen är i det mildaste laget men i övrigt verkar inbyggd i erfarenhetsgenren som sådan, och som kan sammanfattas i frågan: varför har ingen annan skrivit om det jag skriver om? Det är kanske sant (som Molnar påstår) att hela världslitteraturen är renons på beskrivningar av blöjbyten eller de förtärande tomma timmar där man bara sitter och håller ett sovande eller skrikande barn i famnen.  Men måste det påstås? Räcker det inte med att bara skapa det som inte finns? Författare som själva framhåller sin egen betydelse är en olat

Recension: Szilvia Molnars Mjölkbaren är riktigt bra


Konflikten mellan IF Metall och Tesla har pågått i över två månader. Men den som tror att Elon Musk kommer vika ner sig i första taget är fel ute. Hans livsregler tillåter inte svaghet, skriver Oscar Westerholm. ”Lev ditt liv som om det vore ett spel.” Elon Musk satt och pratade om det svenska strategispelet ”The battle of Polytopia” med sin livstecknare Walter Isaacson när han plötsligt slängde ur sig livsregeln med en lukt av ovädrat pojkrum. Musk fortsatte samtalet med att rabbla upp en lista på ett flertal lärdomar som hade utkristalliserat sig i hans medvetande efter hundratals timmar i det tvådimensionella strategispelet. Samtliga finns återgivna i punktform i Isaacsons bok ”Elon Musk” (Fri tanke, 2023). Isaacson, som skuggade Musk i två år, noterade att Musk ofta drog sig tillbaka för några rundor på de strategiska slagfälten när han behövde ”ladda sina batterier”. Sprickorna i äktenskapet med den kanadensiska popstjärnan Grimes, som delade Musks starka intresse för militärstrategi och krigshistoria, blev dessutom tydliga när de inte kunde låta bli att ge varandra på nöten i spelets flerspelarläge. Isaacson drog slutsatsen att spel inte bara är förströelse för Musk. Det är en hörnsten i hans liv och syn på världen. Att leva livet som om det vore ett spel är inte bara ett talesätt för honom. Vid en första anblick låter det absurt, nästan lite överdrivet. Något som man annars bara hittar i juvenila gamingforum på internet där estetiken präglas av fotsida läderrockar och snabba solglasögon.  Musks tjurskallighet är bekant Men ser man hur Tesla – och Elon Musk – agerat i den pågående konflikten med IF Metall framstår det inte längre som så udda: Oviljan att gå fackets krav till mötes och Musks utspel på X om att strejken var ”vansinnig” kan ses i ljuset av livsregler som ”empati är inte en tillgång”, ”optimera varje drag” och ”framhärda”. Visst, det är klart att det finns stora ekonomiska intressen som står på spel. Inte minst hotet om att konflikten skulle sprida sig till Tyskland, som är en mycket större marknad och där antalet Tesla-anställda är mångdubbelt fler.  Ändå känns den där tjurskalligheten och oviljan att vika ner sig bekant.  Det är egenskaper som premieras av datorspelare världen över.  När Musk budade 43 miljarder dollar för att köpa Twitter fungerade det japanska rollspelet ”Elden ring”, ökänt för sin extremt höga svårighetsgrad, som ett slags mental språngbräda. Han satt en hel natt i skenet från sin surrande laptop på ett hotellrum i Vancouver, inbegripen i högintensiva strider mot livsfarliga monster. Sen skickade han ut ett meddelande på sociala medier klockan sex på morgonen den 14 april 2022: ”Jag har lagt ett bud.” ”Elden ring” går ut på att slåss mot överdrivet komplicerade fiender som man ofta är alldeles för klen för att kunna besegra. Man måste hela tiden utföra invecklade serier med knapptryck. Parera angrepp, blockera slag och samtidigt försöka få in vältajmade hugg med sitt vapen mot fiendens blottade kroppsdelar. För det mesta går något fel. ”Du dog” flyter allt som oftast ut i blodröda försmädliga bokstäver över skärmen. Så får man börja om från början, som i en makaber variant av ”Måndag hela veckan”.  Det är en frustrerande upplevelse, men har man tålamod nog lär man sig att övervinna känslan av förnedring. ”Misslyckas, misslyckas igen, misslyckas bättre”, som Samuel Beckett skrev.  Elon Musks fäbless för risktagande Spel som ”Elden ring”, som ofta får den inofficiella genrebenämningen masocore (en hopslagning av ”masochism” och ”hardcore”), sägs ibland fungera som existensfilosofiska övningar i att lära sig att dö

Tesla-strejken: Står Musks livsregler i vägen för en lösning?


”The holdovers” är specialskriven för Paul Giamatti, som än en gång får visa sin virtuosa förmåga att spela fram en småaktig, sadistisk humor i rollen som den fruktade läraren Paul Hunham. Internatskola: å ena sidan ett privilegium, å andra sidan ett straff. Rika föräldrar skickar iväg bortskämda barn som de inte har tid med. Bortskämda barn är eller blir med tiden medvetna om både det ena och det andra: dels att föräldrarna är rika, dels att de är fullt upptagna av att förmera och/eller spendera sina rikedomar, varför barnen får vara bortskämda tillsammans med varandra istället för med sina familjer. Men de små liven kommer ju åtminstone hem på loven. Ja, i regel. Men vissa rika föräldrar har inte tid med dem då heller. Någonting kommer emellan. Alexander Paynes ”The holdovers” utspelar sig under jullovet 1970–71 på en fiktiv läroanstalt i ett snöigt Massachusetts kallad Barton Academy, och handlar om just en skara kvarblivna stackare som av olika skäl måste tillbringa ledigheten med att plugga latin under skolans minst omtyckta lärare, Paul Hunham (Paul Giamatti). Till en början är de ett helt litet gäng av övergivna stackare, men så förbarmar sig en av de rika föräldrarna över dessa gossar och kommer och hämtar dem alla med helikopter för skidåkning och allmän rekreation. Det vill säga: alla utom en. Det gick inte ens att få tag på en enda av hans föräldrar för att inhämta tillstånd. Så ensam kvar med den surmagade magistern och skolans vresiga kokerska (Da’Vine Joy Randolph) blir den uppstudsige Angus Tully (Dominic Sessa), som inte kunde vara mer förtvivlad. Varför just denna trio; vad har just dessa människor gjort för ont som gör dem till ”holdovers”? Vad gäller kokerskan är filmen egentligen inte intresserad. Hennes öde är visserligen tragiskt, hon är fattig och det enda skälet till att hennes egen son har kunnat gå på den snofsiga skolan är hennes anställning, men vad hjälpte väl det när sonen nu har rapporterats som stupad i Vietnam? Någon nytta av sitt privilegium fick han aldrig. Hennes olycka ligger i öppen dager, inte mycket att orda om, hon är ett offer ytterst för en nation som gärna skickar de fattigas söner ut i strid men som i regel finner goda skäl att låta rikemansbarnen stanna hemma. Ingen av de båda andra har minsta horn i hennes sida. Det har de däremot till varandra. Och, ska det visa sig, till sig själva. ”The holdovers” är en berättelse om två aviga särlingar i olika åldrar, en ovänskap över generationsgränserna. Men även unge Angus får finna sig i att vara reducerad till en bifigur. Hans relation till sina rika föräldrar är visserligen problematisk på flera plan, men han är utbytbar och diffus i sina konturer. Hans funktion är främst och egentligen bara dramaturgisk, han används för att visa upp Paul Hunham, den fruktade och föraktade, i helfigur och för att tillfälligtvis tvinga denne ut ur sitt hårda skal av självhat och misantropi. Alexander Payne återförenas alltså med Paul Giamatti efter nästan två decennier och filmen ”Sideways” från 2004, där den senare spelar en vinälskare med sviktande självförtroende och magert kärleksliv. Så är ”The holdovers” också specialskriven för Giamatti, som möjligen tjusar en eller annan prisutdelande akademi med sin virtuosa förmåga att göra stor humor av en småaktig och smått sadistisk humor som ingen annan (i omgivningen) finner det minsta humoristisk utom han (det vill säga: magister Hunham) själv. Det är ett fyrverkeri av kultursnobberi som flyger högt över allas huvuden, sublim komedi i många delikata lager

Recension: Paul Giamatti är virtuos som lärare i The holdovers


Bränslecellsbilarna kommer. Det bara dröjer lite. Det hävdar i vilket fall Toyota som nu satsar än mer på vätgas och bränsleceller. Den som letar efter en bränslecellsbil får leta flitigt. Toyota, en av de biltillverkare som vid sidan av Hyundai och BMW, driver på mest för vätgasdrivna bränslecellsbilar säljer inte ens den typen av fordon i Sverige. Vill man köra en bränslecellsdriven elbil som Toyota Mirai får man i stället hyra eller leasa den. Toyota vill nämligen inte sälja några Mirai förrän det finns tillräckligt med tankstationer för vätgas i Sverige. Men trots att företaget hållit på i många år med vätgas utan att få något genombrott håller de fast vid tekniken och siktar på att den snart blir stor.  – Vi ger inte upp vår satsning på bränsleceller. Tvärtom räknar vi med att utbyggnaden av tankinfrastrukturen i Europa gör det mer lockande att välja en bränslecellsbil, säger Yoshihiro Nakata som är chef för Toyota i Europa i samband med ett internationellt möte för journalister. Toyotachefen pekar bland annat på att energikrisen fått EU att dra igång en stor satsning på vätgas. Då handlar det framför allt om att använda grön vätgas för industrin och för att värma bostäder. Men om produktionen av grön vätgas – tillverkad av el från vind-, sol- eller kärnkraft – tar fart så blir det troligen också en del vätgas över som kan användas för att driva bilar, lastbilar, fartyg och tåg. Dessutom vill EU få länderna att bygga ut tankstationer för vätgas längs de stora europeiska vägarna. Enligt Toyotas ledning borde det snart leda till bra förutsättningar för vätgasdrivna bilar i Europa. – Det är framför allt större fordon som kommer att använda bränsleceller. Jag tror inte det blir något för små personbilar som bara kör kortare sträckor, säger Timothy D'Herde, chef för Toyotas bränslecellsutveckling i Europa. Men om nu bränslecellerna mest väntas bli något för lastbilar och tyngre fordon så kan det verka märkligt att Toyota börjat med att ha tekniken i en personbil som Mirai. – Det var för att vi räknade med att lära oss mycket genom att starta med Mirai. Det har gett mycket erfarenhet som vi nu kan ta vidare till andra fordon, säger Timothy D'Herde. Sedan försöker han rikta blicken mot ett lite tyngre fordon som bolaget planerar för. Prototypen till pickupen Hilux FCEV. Eftersom vätgasen är lätt kan den bilen ta mer last. Det är en fördel jämfört med vanliga elbilar där de tunga batterierna gör att bilen inte klarar att frakta lika mycket. Nu ska det sägas direkt att varken Toyota eller de andra tillverkarna som tror på vätgasbilar ser dem som någon riktigt stor nisch. När det gäller eldrivna personbilar är det vanlig batteridrift som är huvudspåret. Vätgasen är mer ett komplement för bilister som till exempel måste köra långt och inte vill behöva stanna någon längre tid och ladda. Att fylla på vätgas i en bränslecellsbil tar omkring 5 minuter, betydligt snabbare än att ladda en batteridriven elbil. Vätgastekniken utvecklas också snabbt. Under 2026 siktar Toyota på att få fram den tredje generationen vätgasbilar och de ska klara att köra 20 procent längre än i dag. Dessutom ska kostnaderna minska med en tredjedel. Efter EU-ländernas energiomsvängning räknar Toyota nu med att Europa blir en av världens största marknader både när det gäller produktion av grön vätgas och användningen av bränsleceller för fordon. Och för att visa att de verkligen tror på tekniken tänker bolaget i sommar bland annat ha 500 Mirai som kör runt deltagarna under OS i Paris. Det rör sig också på många håll när det gäller vätgasen. De två stora lastbilstillverkarna AB Volvo och Daimler Truck har till och med bildat ett gemensamt bolag som ska ta fram bränsleceller till deras nya vätgasdrivna lastbilar

Toyota satsar på vätgasbilar i Europa – har kortare laddtid än elbilar


Föreningen bakom Stockholms högsta bostadshus begär Oscar Properties i konkurs. Det är Brf Innovationen med ett par hundra bostadsrätter som nu vänt sig till Stockholms tingsrätt. Det allvarliga läget för fastighetskoncernen Oscar Properties har under julen förvärrats. Tidigt på trettondagsafton fick Stockholms tingsrätt in en begäran om att försätta hela moderbolaget Oscar Properties Holdings i konkurs. Den bara några år gamla bostadsrättsföreningen som äger ett av Sveriges mest spektakulära bostadshus, beläget i Vasastan i Stockholm, skriver i sin konkursansökan att Oscar Properties sedan i somras inte betalar enligt avtal mellan parterna. Enligt Brf Innovationen måste Oscar Properties därför betala tillbaka hela sin kvarvarande skuld på 17,5 miljoner eller försättas i konkurs. Oscar Properties ligger sedan en tid på börsens observationslista på grund av finansiella problem. Som SvD berättat har ett par banker sagt upp flera lån. DNB har återkallat panterna i ett 20-tal av koncernens fastigheter.  Oscar Properties bekräftade på fredagsmorgonen att man tagit emot konkursansökan. Bolaget skriver att man informerats om begäran ”till följd av ett förlikningsavtal ingånget med Brf Innovationen som Brf Innovationen anser att man inte följt”. Bolaget skriver också att man ska bestrida Innovationens krav.  Nyheten kommer dock mycket olägligt. DNB vill just nu realisera sina panter i Oscar Properties kommersiella fastighetsbestånd och har öppnat för anbud som lämnas in till och med på måndag, den 8 januari. Läckande avloppsrör i skyskrapan  Tvisterna med de bostadsrättsföreningar som Oscar Properties byggde främst under 2010-talet är ofta av äldre slag. När det gäller Innovationen skrev Oscar Properties ett förlikningsavtal i maj 2022 där föreningen i praktiken tog på sig att färdigställa delar av  huset mot 33,5 miljoner kronor i ersättning.  Tvisten kring Innovationen gällde bland annat att skyskrapan efter inflyttningen hade läckande avloppsrör och opålitliga hissar.  Oscar Properties betalade enligt förlikningsavtalet cirka hälften av ersättningen 2022. Resten skulle betalas 2023, samt i år och 2025. Men enligt föreningen följs inte avtalet. Bostadsrättsföreningen inledde en process med konkursansökan i november 2023, men valde att dra tillbaka sin ansökan sedan Oscar Properties betalat en delsumma på en miljon. Men nu har alltså konkursansökan förnyats. Tvist med ytterligare en BRF i Norra tornen  Oscar Properties har en tvist även med föreningen Helix som tog över den andra spektakulära skyskrapan strax intill Innovationen. Där rör det sig dock inte om lika stora belopp.  – Hos oss är det största att Oscar Properties inte har betalat kostnaderna för att skapa allmänhetens utsiktsplats. Enligt ett avtal med Stockholms stad ska det finnas utsiktsplats på 16:e våningen, säger Kim Dywling, ledamot i Helix styrelse. Det har dock inte varit aktuellt för Brf Helix att agera lika tufft som grannföreningen.   SvD har sökt styrelsen i Brf Innovationen som hänvisar till sin advokat, Patrik Kalman. Han konstaterar att konkursansökan är ett resultat av att föreningen inte har fått betalt för sin fordran. – Men Oscar Properties har sagt att de har pengar, så jag vet inte varför de inte betalar, säger Kalman.  Oscar Properties: Vi utvärderar alternativen Oscar Engelbert, verklig huvudman i Oscar Properties, svarar bara kortfattat till SvD per mejl att han ”som styrelseledamot inte uttalar sig för bolaget” och han hänvisar till vd Carl Janglin.  När även denne sedan besvarar SvD, strax före klockan 15 på trettondagsafton, skriver han att ”i vår nuvarande situation kan vi inte gynna en borgenär före en annan”.  Janglin bekräftar att tvisten med föreningen gäller betalningar men beskriver föreningen som ”oprioriterad borgenär”

Oscar Properties begärs i konkurs av Brf Norra tornen


I den kristna världen firas trettondagen på olika sätt, med fokus på Jesu födelse eller de tre vise männens besök. Men dagen dessförinnan, trettondagsafton, är en helt annan historia.  Alla torde veta när trettonhelgen inträffar, och i många hem fungerar den som avslutning på jul- och nyårsfirandet. Antalet svenskar som vet vad det egentligen är som firas, och vilka seder som har förknippats med helgen, är dock, gissar jag, ganska litet. Därav denna krönika. Trettondagen är en av de mest besynnerliga kristna högtiderna eftersom den är resultatet av en sammanslagning av flera firanden redan under fornkristen tid. När helgen möter oss i skriftliga källor högtidlighölls vad som på grekiska kallas epiphaneia, vilket kan översättas med ”uppenbarelse”, och theophaneia (”gudsuppenbarelse”). Under antiken firades helgen till åminnelse av att Jesus, i egenskap av gudomlig inkarnation, hade uppenbarats för mänskligheten på flera olika sätt: hans födelse, de tre vise männens besök (det vill säga när Jesus uppenbarades för icke-judar), händelserna under Jesu barndom, hans dop – som räknades som det viktigaste – och bröllopet i Kana (det första miraklet). Av oklara skäl bestämde sig de kristna i ett tidigt skede för att göra en offentlig poäng av allt detta just den 6 januari. Datumet förknippas med firandet i skriftliga källor redan i mitten av 300-talet. Eftersom könet inte nämns i Bibeln har en av kungligheterna stundom avbildats som kvinna. I nästa skede förändrades praxis avsevärt. De olika aspekterna av Jesu uppenbarelse började firas separat. I de östliga kyrkorna, föregångarna till dagens ortodoxa kyrka, prioriterade man firandet av dopet. I de västliga kyrkorna, föregångarna till dagens katolska kyrka och protestantiska kyrkor, prioriterade man de tre vise männens besök. Inom andra kyrkor gjorde man andra val; armeniska kyrkan prioriterade således firandet av Jesu födelse. Väl att märka förblev, och är fortfarande, andemeningen i firandet den 6 januari överallt densamma – manifestationen av Jesus på jorden. Eftersom de tre vise männen alltmer hamnade i fokus för det västeuropeiska firandet på trettondagen, samtidigt som julfirandet kring den 25 december utvecklades, skapades emellertid en för många trovärdig och logisk händelseföljd, med födelsen knappt två veckor före de österländska stjärntydarnas besök. De senare har, såsom jag kortfattat berörde i en annan krönika härom veckan, sin egen utvecklingshistoria. I Matteusevangeliet anges varken stjärntydarnas antal eller deras kön. I det medeltida Västeuropa förvandlades de till tre kungar och fick namn: Caspar, Melchior och Balthasar. (I andra delar av kristenheten förekommer andra namn: hos syrierna Larvandad, Gushnasaph och Hormisdas, hos etiopierna Hor, Karsudan och Basanater, et cetera.) De fick så småningom representera var sin världsdel: en blev europé, en asiat och en afrikan. Inte sällan har de också avbildats som representanter för olika åldrar: en ung man, en vuxen man och en gammal man. Eftersom könet inte nämns i Bibeln har en av kungligheterna stundom avbildats som kvinna (exempelvis på en flamländsk altartriptyk som i dag finns på konstmuseet i Palazzo Abatellis i Palermo). För svenskt vidkommande kan det noteras att vårt lilla riksvapen – de tre kronorna – bland annat syftar på de tre vise männen. Enligt västeuropeisk tradition förvaras de tre personernas reliker i Kölnerdomen, men andra traditioner hävdar andra begravningsplatser. Under medeltiden uppstod således en stark persisk tradition, omvittnad av Marco Polo, som gjorde gällande att de vilade i Saveh i Iran

Dick Harrison: Trettondagsafton var upp-och-nedvända världen


Vårt land har inte blivit rikt och fritt genom monopol och korporativism. Striden mellan LO och Tesla pekar på en central fråga: ska det svenska samhället vila på individorienterad grund eller starka särintressen? Striden mellan LO och det amerikanska företaget Tesla riktar fokus på en central fråga. Ska det svenska samhället vila på en liberal individorienterad grund eller på en korporativistisk bas där starka särintressen bestämmer individens val? Den liberala demokratin förutsätter ett antal grundläggande fri- och rättigheter kopplade till den enskilde medborgaren. Några, som åsiktsfrihet och yttrandefrihet, slås fast i grundlagen. Den fundamentala rätten för den enskilde att själv få träffa sina avtal är däremot inte garanterad i vår grundlag. Detta är anmärkningsvärt eftersom det liberala samhället vilar på frivillighetens princip. Ingen ska tvingas mot sin vilja att underkastas ett avtal. Vår historia belyser den individuella avtalsfrihetens betydelse. Den var förutsättningen för Sveriges resa från ett fattigt till ett välbärgat land under 1800-talet fram till 1930-talet. Det gamla samhällets korporativistiska inslag försvann när skråväsende, privilegier, prisregleringar och monopol sopades bort. Fri konkurrens, frihandel och näringsfrihet blev centrala inslag i den nya liberala ordningen. De ekonomiska och politiska framstegen för liberalismen bröts av det första världskriget och 1930-talets depression. Efter andra världskriget har de korporativistiska idéerna utövat ett starkt inflytande på svensk socialdemokrati. På främst två områden har den individbaserade avtalsfriheten inskränkts under socialdemokratins långa regeringsinnehav: på bostadsmarknaden, mer precist på hyresmarknaden, och på arbetsmarknaden. I stället för privata avtal gäller här kollektiva avtal. Som en följd av den djupa krisen i början av 1990-talet tillsatte regeringen Bildt en kommission under Assar Lindbecks ledning. I sin slutrapport från 1993 diskuterades korporativismen på följande sätt. ”Intresseorganisationerna ställer den pluralistiska demokratin inför ett grundläggande dilemma. Å ena sidan förutsätter pluralismen en mångfald av självständiga organisationer. Å andra sidan kan dessa organisationer bli så mäktiga att de hotar allmänintresset. Detta dilemma är … särskilt påtagligt i Sverige”. Kommissionen krävde att ”den enskilde individen måste stå självständig gentemot organisationerna”. Den hoppades att fackföreningsrörelsen skulle klara omställningen till ”internationalisering och individualisering”. Nu 30 år senare visar striden kring Tesla att så inte blivit fallet. LO har i praktiken makten och rätten att införa näringsförbud genom blockad av ett företag som vägrar att skriva kollektivavtal. Tesla är dessutom inte det enda företag som drabbats av LO:s näringsförbud. Hur ska det dilemma som Lindbeck pekade på lösas? De organisationer som gynnas av dagens ordning – som Svenskt Näringsliv, LO och Hyresgästföreningen – kan knappast reformera sig själva. Deras internationellt sett unika maktställning vilar ju på den rådande illiberala ordningen. I första hand måste förändring komma genom lagstiftning som försvagar dagens korporativistiska strukturer. Den mest radikala reformen vore att skriva in rätten för varje svensk medborgare att fritt ingå sina avtal i grundlagen. Avtalsfrihet för individen skulle då få samma ställning som övriga mänskliga fri- och rättigheter. Avtalsfriheten bör kompletteras med nya regler rörande föreningsfriheten. Grundlagen garanterar nämligen enbart rätten att bilda föreningar. Grundlagen bör också klart försäkra rätten att stå utanför en förening. Tillägg i vår grundlag som tryggar dessa individbaserade rättigheter skulle dämpa dagens korporativistiska krafter. Ingen hyresgäst i Allmännyttan får tvingas bli medlem i Hyresgästföreningen


Bostadsbyggandet i Stockholm går mot en tvärnit 2024. Länsstyrelsen spår ras för byggstarter under året. Och enligt Byggföretagen skulle det i stora delar av regionen inte gå att bygga ens om marken var gratis. Även om inflation och långa boräntor börja vända ned är botten för bostadsbyggandet allt annat än nådd. I Stockholms län som normalt leder byggandet i landet, befarar Länsstyrelsen att bara en tredjedel så mycket som under toppåret 2021 kan byggstartas under det kommande året. Detta enligt den prognos som Länsstyrelsen gör löpande, och vars senaste siffror SvD har tagit del av.  Prognosen pekar på som mest 6 000 nya bostäder årligen i huvudstadsregionen – en mycket låg byggtakt som enligt Länsstyrelsen riskerar att bita sig fast under resten av decenniet.  – När planerade bostäder inte byggs, går det heller inte att bygga skolor, vägar och annan infrastruktur. Även kommunernas investeringar börjar i så fall hacka, säger Henrik Weston, utvecklingsledare i Stockholm vid Länsstyrelsens enhet för bostäder och fysisk planering. Klart är att inbromsningen nu också börjar märkas genom lägre priser för byggbar mark, så kallade ”byggrätter”. Att sälja mark är en av kommunernas största inkomstkällor, men nu har byggföretag börjat kräva omförhandling på vissa håll i Stockholmsområdet.  Enligt SvD:s uppgifter förekommer i huvudstadsregionen nu allt från prissänkningar på byggrätter till sänkta kvalitetskrav på bostadsområdenas utformning. Byggaktörer kan också erbjudas att få bygga på tomträtt så att boende inte kommer att äga sin mark. – På många håll går det inte att bygga på grund av de höga kostnaderna. Byggrätterna behöver till och med ha negativa priser om kalkylerna ska gå ihop. På sådana platser kan man alltså inte bygga, säger Anna Broman, bostadspolitisk expert vid branschorganisationen Byggföretagen. Byggföretagen gick i början av december ut med en rapport som visar att byggkostnaderna för nya bostäder i Sverige har stigit så mycket på kort tid att det ofta inte går att få ihop kalkylerna, ens i tillväxtområden. Bakgrunden är hög bygginflation med till exempel kraftigt höjda material-, kapital- och personalkostnader.  Rapporten från konsultföretaget Evidens konstaterar att inte ens om marken var gratis skulle det gå att räkna hem nya hyres- och bostadsrättshus i bland annat stora delar av Stockholms län, och att läget är likartat i övriga delar av landet.  Enligt Evidens-rapporten bor nu cirka 40 procent av Storstockholms befolkning i områden där nya hyresrättsprojekt inte anses lönsamt. För bostadsrätter är motsvarande siffra 20 procent. Vid kartläggningen kvarstår främst centrala länsdelar som möjliga att exploatera med lönsamhet. I övriga delar är värdet på byggrätterna utplånat, enligt Evidens.  I de mer centrala områdena där det går att sätta höga hyror eller sälja bostadsrätter till högt pris (på kartorna intill blå färg), går det fortfarande att räkna hem nyproduktion av bostäder. Men jämfört med 2020 har byggrätterna i den typen av områden tappat i snitt hälften av tidigare värden enligt Evidens. Även i Stockholms allra hetaste exploateringslägen innebär nya brytpunkter för lönsamt bostadsbyggande att priset på byggbar mark sjunker. Evidens beräknar värdetappet i dessa områden till cirka 20 000 kronor per kvadratmeter våningsyta, jämfört med tiden före pandemin. Stämmer den beräkningen, kommer Stockholms stad att gå miste om miljardbelopp i markintäkter. Henrik Weston på Länsstyrelsen i Stockholm delar branschens bild att många kalkyler spricker.   – När byggandet bromsar så kraftigt, blir det konkurser

Bostadsbyggandet minskar 2024 – låg byggtakt riskerar hålla i sig