Både regionstyret och oppositionen i Stockholm vill snabbutreda det medicinska behovet av intensivvårdsrehabilitering på privata Remeokliniken – vars framtid är hotad. ”Vi vill ha en snabb genomgång av läget just nu”, säger sjukvårdsregionrådet Talla Alkurdi (S). Under tisdagen var den laddade frågan uppe i hälso- och sjukvårdsnämnden i region Stockholm om vad man ska göra angående den uppkomna situationen på Remeokliniken i Stora Sköndal. Beslutet blev att både regionstyret och oppositionens skrivelser gick vidare till  förvaltningen för skyndsam hantering. Vänsterpartiets regionråd Jonas Lindberg, som normalt samarbetar tätt med mittkoalitionen med S, MP och C, har annars stuckit ut hakan rejält just i den här frågan. Han var beredd att tillsammans med bland andra Moderaterna rädda ett privat bolag från konkurs. – Det handlar inte om att rädda bolaget utan om vården för svårt sjuka patienter, säger han. De senaste fem åren har Remeokliniken sammanlagt fått över en halv miljard kronor för den intensivvårdsrehabilitering som man sålt till främst Karolinska i Solna och Huddinge. Men nu har beställningarna mattats av och Remeoklinikens framtid är hotad – vilket lett till politisk strid. V och tre av de borgerliga partierna (M, KD, L) har tidigare tagit initiativ till att utreda klinikens framtid både på kort och lång sikt. Ett av utredningsuppdragen handlar om att regionen skriver ett direkt avtal med Remeo. Styret lägger fram nytt förslag Inför hotet att röstas ned under tisdagens möte valde den styrande mittenkoalitionen att lägga fram ett liknande utredningsförslag. Dock med den skillnaden att förvaltningen inte ska undersöka möjligheterna till ett regionavtal med Remeo. – Det skulle vara en direktupphandling som kan vara olaglig. Vi vill att juristerna klarlägger hur vi kan använda oss av kliniken om vi behöver den av medicinska skäl, säger sjukvårdsregionrådet Talla Alkurdi (S). Hon fortsätter: – Det finns ju även andra uppgifter som säger att regionen och Nya Karolinska delvis klarar behovet av platser utan att anlita Remeo. Charlotte Broberg (M) tycker att S spelar bort korten då de inte ser vikten av den livsnödvändiga vård som Remeo bedriver. Det är bedrövligt att S försöker lura stockholmarna på det här sättet, säger Charlotte Broberg (M) och tillägger: - Vi föreslår en direktupphandling, ett övertagande av kostnadsansvar från akutsjukhusen eller en annan laglig modell för att rädda Remeokliniken. Att S försöker skjutsa dessa patienter under mattan och påstå att den här vården skulle finnas på våra akutsjukhus idag är inget annat än lögn och båg, säger Charlotte Broberg (M). SD valde i sista stund att ansluta sig till förslaget från S, MP och C, därmed fanns det egentligen majoritet för den skrivelsen. Men beslutet blev alltså att skicka båda skrivelserna. – Vi har satt tryck i frågan och har nu en enig politik, genom två initiativ, signalerat tydligt att denna vård måste säkerställas så att regionen inte tappar någon intensivvårdskapacitet, kommenterade Jonas Lindberg (V). Kajsa Giesecke är narkosläkare och tidigare verksamhetschef på privata Remeokliniken i Stora Sköndal, som hon var med och startade. I mer än tio år har kliniken avlastat den underdimensionerade intensivvården i Stockholm, vilket inte minst visade sig under pandemin.  Här finns 14 vårdplatser för långvarigt kritiskt sjuka, svaga patienter som legat länge på någon av sjukhusens intensivvårdskliniker. Det kallas intensivvårdsrehabilitering och kan exempelvis vara patienter som inte klarar att andas själva, som behöver andningsstöd med respirator. Normalt är kliniken fullbelagd men sedan i november finns det flera lediga sängar, i dagsläget fem lediga vårdplatser. Anledningen är att Karolinska i Solna och Huddinge remitterat färre patienter än vanligt till Remeokliniken


Årets skatteåterbäring förväntas bli rekordstor på grund av höga räntor. SvD reder ut hur mycket du kan få tillbaka på deklarationen, och vad du kan göra för att få pengarna tidigare.  Årets skatteåterbäring förväntas bli rekordstor på grund av höga räntor. SvD reder ut hur mycket du kan få tillbaka på deklarationen, och vad du kan göra för att få pengarna tidigare.  Snart avslöjar Skatteverket exakt hur mycket som kommer att betalas ut i skatteåterbäring för 2023.   – Vi ser ut att gå mot skyhöga belopp i skatteåterbäring i år.  Bedömningen kommer från Stefan Westerberg, som är privatekonom på Länsförsäkringar. Han uppskattar att det rör sig om en 70 procentig uppgång jämfört med året innan.  Ökningen är en direkt följd av de stigande räntorna. Hushållens totala ränteutgifter för helåret 2023 uppgår till ungefär 185 miljarder kronor, enligt den senaste prognosen från Ekonomistyrningsverket.  Skatteåterbäring får den som under fjolåret betalat in för mycket skatt.  För det enskilda hushållet beror skatteåterbäringen främst på hur mycket som betalats i räntor, där boräntorna ofta är den största posten men också billån och lån på andra krediter ingår.  Hur mycket pengar du kan få tillbaka, eller ska betala in, syns i ditt slutskattebesked.  Genom att skaffa en digital brevlåda, till exempel Kivra eller Min myndighetspost, senast den 3 mars går det att ta del av sin deklaration mellan 4 och 8 mars.  – Den som skaffar digital brevlåda senare än 3 mars kommer inte få sin deklaration dit i år. Deklarationen kommer dock finnas på Mina sidor på Skatteverket även för den som inte har digital brevlåda 4–8 mars, säger Emelie Köhn, deklarationsexpert på Skatteverket.  Därefter går det att deklarera från den 19 mars. I specifikationen till deklarationen finns de koder som behövs för att kunna godkänna deklarationen genom att ringa eller sms:a.  Du kan också logga in i e-tjänsten Inkomstdeklaration 1 från den 19 mars. I e-tjänsten kan du göra ändringar och lägga till bilagor. Pappersdeklarationer skickas ut i omgångar mellan 15 mars–15 april. Även den som får deklarationen på papper kan deklarera digitalt. För att få skatteåterbäring i april behöver du godkänna deklarationen digitalt utan ändringar eller tillägg senast den 3 april. Exempel på ändringar och tillägg är om du vill göra ett avdrag eller behöver lämna en bilaga till deklarationen. – Du som inte ska göra några ändringar eller tillägg kan enkelt sms:a, ringa eller använda vår app för att deklarera. Ska du göra ändringar eller lämna en bilaga rekommenderar jag att deklarera via e-tjänsten Inkomstdeklaration 1, säger Emelie Köhn. Runt 9–12 april kan många förvänta sig att få sina pengar utbetalda från Skatteverket.  – I de flesta fall brukar man se dem på kontot samma dag men ibland kan det ta någon extra bankdag. För att undvika förseningar i återbetalningen är det viktigt att hålla koll på datumen.  Det är viktigt att redan nu kontrollera att alla uppgifter du har fått från arbetsgivare, pensionsutbetalare, banker och andra är korrekta.  – Om du upptäcker några felaktigheter, kontakta utbetalaren och begär att de rättar uppgifterna som de har skickat in till Skatteverket. Se till att redovisa korrekta belopp i din deklaration för att undvika att något blir fel, säger Emelie Köhn.  Skatteverkets e-tjänster på skatteverket.se kan vara till stor hjälp för att beräkna rätt skatt vid olika situationer, så som försäljning av värdepapper eller uthyrning av bostad. Du kan även använda tjänsterna för att beräkna om du har rätt till avdrag för resor till och från arbetet

Deklaration och skatteåterbäring: allt du behöver veta 2024


Många varnade för snedvriden konkurrens när kyrkan gav sig in i begravningsbranschen. Nu behöver regeringen gripa in innan det hinner gå för långt. Även de gudfruktiga är människor, och har således också svårt att motstå egenintressets frestelser. Det är kontentan av den skrivelse Konkurrensverket nyligen skickade till regeringen. I den uppmanas regeringen att, via lagstiftning, förhindra att Svenska kyrkan missbrukar sin dominerande ställning på begravningsmarknaden.  Bakgrunden är att Svenska kyrkans högsta organ, kyrkomötet, 2022 beslutade att tillåta sina församlingar att starta begravningsbyråer i egen regi. Det hade fram tills dess inte varit tillåtet enligt kyrkans interna regelverk. På goda grunder.  Framför allt att Svenska kyrkan inte är vilken verksamhet som helst. Dels har den myndighetsuppgifter. I utbyte mot att staten tar upp begravningsavgift via skattsedeln, ansvarar kyrkan bland annat för att det finns gravplatser, krematorier och lokaler för alla som är folkbokförda i församlingarna. Detta huvudmannaskap betyder bland annat att kyrkan måste förhålla sig neutral till etnicitet och religion, och i kontakten med begravningsbyråer. Dels innebär kyrklig affärsverksamhet stora etiska dilemman. En kyrkoherde som träffar anhöriga i sorg är plötsligt både själasörjare och marknadsförare. En kyrkoherde som träffar anhöriga i sorg är plötsligt både själasörjare och marknadsförare. Inför kyrkomötet varnade kritikerna också för att församlingarna skulle lockas att ge den egna begravningsverksamheten otillbörliga fördelar. Till exempel att boka upp attraktiva tider i sina lokaler, eller använda delar av lagstadgade begravningsavgiften för att finansiera affärsverksamheten. Kyrkomötets majoritet menade dock att de riskerna kunde elimineras med länsstyrelsernas tillsyn och egenkontroller. Konkurrensverket håller inte med. Myndigheten konstaterar att länsstyrelsernas tillsyn är mycket begränsad, och alls inte omfattar konkurrensfrågor.  Dessutom är kyrkans interna råd och riktlinjer till församlingarna varken bindande eller behäftade med sanktioner om de inte följs. Konkurrensverket skriver också att Svenska kyrkan inte ens vet i vilken utsträckning församlingarna alls känner till riktlinjerna. Därför, menar myndigheten, behövs ett ingripande från den världsliga makten i form av lagstiftning. Skrivelsen till regeringen är resultatet av en anmälan till Konkurrensverket, från intresseorganisationen Sveriges Begravningsbyråers Förbund och företaget Fonus. Även de agerar förstås i eget intresse, och försöker slå vakt om sin verksamhet. Men det förhindrar inte att de har rätt.

Ta Svenska kyrkan i örat om begravningarna


Tiden är inne för Ukraina att befria landet från rysk ockupation. ”Det måste ske i år”, säger Ukrainas FN-ambassadör i Genève till SvD. Hon tror att dialog med Ryssland är möjligt – på ett villkor.  GENÈVE Efter månader av hårda strider tvingades den ukrainska militären dra sig tillbaka från staden Avdijivka i helgen. Det anses vara det hårdaste slaget mot Ukraina sedan Ryssland tog staden Bachmut i maj 2023. – Det var ett professionellt och välinformerat beslut. Ett tillbakadragande var nödvändigt för att rädda livet på våra soldater, säger Ukrainas FN-ambassadör Yevhenija Filipenko i Genève. Trots utmaningar på slagfältet, brist på vapen och soldater hyser Ukraina hopp om att kunna vinna kriget, säger hon.  – Vi har inget annat val. Vårt folk väntar på att armén ska komma och befria dem. Det måste ske snart, vi kan inte vänta längre. Men hur är det möjligt, vad talar för att Ukraina kan lyckas ta tillbaka ockuperade områden? – Vi har en ny arméchef och militär ledning och hoppas snart även få stridsflygen F-16 som kommer att göra skillnad. Men vi behöver mer stöd från omvärlden med fler långdistansvapen och luftförsvar.  Det har sedan en tid diskuterats att USA är berett att överge Ukraina, och inte skicka mer stöd till landet. Det amerikanska stödpaketet på 60 miljarder till Ukraina har fastnat i amerikanska kongressen, något som SvD tidigare har rapporterat om. FN-ambassadören tror att USA:s stöd fortsätter även om Donald Trump vinner valet. – USA är vår största supporter. Stödet lär fortsätta även om Trump vinner valet. Det är omöjligt att USA vänder Ukraina ryggen. Det är inte helt klarlagt hur Trump kommer att ställa sig till framtida stödpaket till Ukraina om han vinner valet i november. Men han och hans allierade har tidigare uttryckt stöd för Ryssland snarare än Ukraina, och sagt att han kan få slut på kriget på 24 timmar. Hur kan du vara säker på att Trump stöder Ukraina? – Amerikanerna i stort står på vår sida och det blir Trump tvungen att förhålla sig till. Om västvärldens stöd ändå sinar – finns någon sorts kompromiss? – Vi kommer aldrig att kompromissa om vårt land och vårt folk. Vi har inget annat val än att slåss för vår frihet. Allt ockuperat land ska tas tillbaka. Inga samtal med Ryssland innan dess? – I dagsläget visar ryssarna genom att vräka missiler över Ukraina att de inte är redo för några samtal. De vill bara förstöra mer. Vi är beredda att ha dialog med Ryssland – på villkor att de lämnar ockuperad mark. Den ukrainska regeringen har upprepat att det övergripande målet är att ta tillbaka alla ockuperade territorier.  Bedömare, exempelvis den amerikanske statsvetaren Daniel Warner, har sagt till SvD att Ukraina inte kan fortsätta kräva att allt ockuperat territorium ska tas tillbaka från Ryssland.  – Nej, det kommer inte på fråga. Vi måste ha tillbaka allt, vi har inget val. FN-ambassadören säger vidare att Ryssland redan förstört 40 procent av den ukrainska ekonomin och minerat en tredjedel av landets yta.  – Men vi vägrar att bara vara offer. Folk försöker behålla sina jobb och företag, regeringen arbetar stenhårt för att ekonomin ska fungera och vi förbereder samtidigt för att flyktingar ska kunna återvända hem. FN-ambassadören hoppas att ett globalt fredsmöte om Ukraina som planeras i den schweiziska huvudstaden Bern under våren kan bli början på någon sorts krigsslut. Ryssland har redan förklarat att landet inte deltar i mötet. Vad kan det då resultera i?  – Vi hoppas att Kina kommer till mötet och kan spela en roll, kanske i kombination med andra länder. Kinas och Ukrainas utrikesministrar möttes häromdagen för att tala om fredsmötet, vilket ger hopp. Kina har uttryckt stöd för Ryssland sedan kriget började, hur kan landet anses vara en oberoende part i konflikten? – Ja, det är komplicerat

Ukraina är beredda på dialog med Ryssland om de lämnar Ukraina


Oregon var först i USA med att avkriminalisera innehav av små mängder narkotika men bara fyra år senare vill en majoritet återinföra kännbara straff. På gatorna i Portland dör rekordmånga av överdoser. Antalet dödsfall till följd av överdos ökade med en tredjedel i Oregon från 2019 till 2020 och med ytterligare  44% under 2021. Grafik: Liv Widell. Källa: Oregon Health Autority Framför butiker, trendiga restauranger och hotell hukar slitna och halvt frånvarande missbrukare samtidigt som de suger i sig metamfetamin och andra droger. John Hood, en 61-årig drogmissbrukare, är en av dem. – Hela sommaren var det helt öppet. Du behövde inte vara paranoid längre, du behövde inte oroa dig för polisen, berättade han för nyhetsbyrån Reuters i förra veckan. En del missbrukare drog pliktskyldigt filtar över huvudet medan andra inte ens orkade dölja vad de höll på med. – Det var som att röka cigaretter, fortsätter han. Du gjorde det bara, och du behövde inte oroa dig för det.  I november 2020 röstade Oregons invånare fram en lag som avkriminaliserade innehav av små mängder av nästan alla sorters tunga droger, inklusive kokain, heroin, LSD och metamfetamin. Det var den mest liberala droglagen i USA i en delstat som länge tillhört de i landet med mest utbredda drogproblem och som samtidigt satsat minst på olika sorters behandling. Tanken var att spara på kostnader för fångvård och samtidigt dra in hundratals miljoner genom att beskatta cannabis, pengar som kunde kanaliseras till beroendevård. Nu rapporterar amerikanska medier om den akuta misären i Portland i Oregon. Och både medborgare och politiker har börjat fråga sig om det här har varit rätt väg att gå. – Nu börjar de slå ner på det igen. De vill göra det olagligt, säger John Hood. Medicinsk marijuana legaliserades i Kalifornien redan 1996 och andra stater följde  efter. Idag tillåter hälften av USA:s delstater medicinsk marijuana. Colorado och Washington blev sedan de första delstaterna att legalisera rekreationell marijuana 2012, och även då följde andra delstater efter. Men liberaliseringsvågen har på senare tid mött allt starkare kritik och orsaken är framför allt det skenande missbruket och att satsningen på förbättrad beroendevård till stora delar slagit slint. År 2021 överskred det totala antalet dödsfall på grund av överdoser för första gången 100 000 i hela USA. Och förra året ökade dödsfallen till följd av överdoser till mer än 109 000.  I Oregon avled 956 människor till följd av överdoser av opiater under 2022. En ökning med 241 procent sedan 2019.  Även 2023 var den procentuella ökningen tvåsiffrig. Enligt nuvarande liberala regler i Oregon är det i stort sett helt riskfritt att inneha och använda små mängder av tunga droger. Ingen arresteras och polisen utfärdar istället böter på 100 dollar, vilket är i nivå med en parkeringsbot. Samtidigt lämnar polisen numret till en beroendemottagning och den som ringer dit får boten avskriven. De som inte betalar böterna drabbas inte av några konsekvenser och uppföljningar visar att bara 4 procent ringer hjälptelefonen. Följden är att opinionen nu vänt. En majoritet av invånarna vill upphäva lagen helt och hållet, och två av tre ställer sig bakom att den åtminstone ändras. Demokraterna, som är i majoritet i delstatsparlamentet, driver på för att mindre innehav av droger ska kunna straffas med upp till 30 dagars fängelse, med möjlighet att söka behandling istället för att åtalas. – Drogkrisen i Oregon är för närvarande oacceptabel. Vi kan inte gå tillbaka till det misslyckade kriget mot droger men vi har människor som dör på gatorna av överdoser. Vi måste ta fram en plan som snabbt ökar tillgången till behandling, säger delstatssenatens majoritetsledare Kate Lieber (dem) till Anchorage Daily News

Knarket blev lagligt i Oregon – rekordmånga dör av överdoser


Senaste gången en brittisk monark drog sig tillbaka från offentligheten föll stödet för kungahuset. Nu finns en oro – vad betyder kungens cancerdiagnos för monarkin? Men brittiska medier drar sig för att rapportera om ”Operation Menai bridge”. LONDON ”Man måste se mig för att tro på mig.” Drottning Elizabeths ord har upprepats flera gånger i brittiska medier under den senaste tiden. Det hör ihop med en oro över vad som ska hända med kungafamiljen eftersom två av de viktigaste medlemmarna är sjukskrivna. ”Britterna är inte vana vid att ha en sjuk monark”, skriver den kungliga experten Stephen Bates i The Guardian. Kung Charles har dragit sig tillbaka från offentligheten på obestämd tid på grund av sin cancerbehandling. Prinsessan Catherine är sjukskriven till påsk efter en stor bukoperation. De kommande månaderna beskrivs därför i medier som de tuffaste för kungafamiljen sedan drottning Elizabeths död. Kungen Charles uppges vara vid god hälsa, men eftersom britterna inte fått några närmare uppgifter om hans cancerdiagnos – eller vård – spekuleras det nu flitigt kring vad det här innebär för huset Windsor. Vad händer om kung Charles blir svårt sjuk? Robert Hazell, professor på University College London och expert på Storbritanniens konstitution, har myntat uttrycket ”mjukt regentskap”. Ett så kallat regentskap innebär att andra kungligheter officiellt tar kungens plats om han inte längre har möjlighet att arbeta. I sådana fall är det en ställföreträdande riksföreståndare som skulle ta över. Det är frågan om drottning Camilla eller de följande fyra personerna i successionsordningen som är äldre än 21 år: prins William, prins Harry, prins Andrew och prinsessan Beatrice. Prinsessan Anne och prins Edward har också lagts till på listan av kungen. Det uppges däremot inte vara troligt att det blir tal om Harry, Andrew eller  Beatrice. Harry avsagt sig sina kungliga uppdrag och bor i Kalifornien. Prins Andrew har tvingats dra sig tillbaka från offentligheten efter anklagelserna som hör ihop med hans bekantskap med sexförbrytaren Jeffrey Epstein. Prinsessan Beatrice har aldrig varit en arbetande medlem av kungafamiljen. Enligt Robert Hazell är det inte rimligt att spekulera om ett officiellt regentskap i det här skedet. Däremot är det möjligt att Storbritannien får det han kallar ett mjukt regentskap om kungen är sjukskriven under en längre tid. Det skulle innebära att kung Charles fortsätter att sköta konstitutionella uppdrag som att ge lagar kungligt godkännande. Men att majoriteten av hans andra uppdrag utförs av en annan medlem av kungafamiljen – högst troligt tronarvingen prins William. Det skulle inte vara första gången i modern tid något liknande inträffat.  Familjen Windsor är liten och gammal Kung Charles själv hoppade in för sin mor, drottning Elizabeth, under hennes sista år – bland annat under parlamentets statsöppning. Ett regentskap är däremot mer ovanligt. Den senaste gången det inträffade var 1811. ”Det finns inga problem med konstitutionen eller lagstiftningen kring vad som skulle ske om kungen blev sjuk”, skriver Robert Hazell och tillägger: ”Däremot märker vi nu att kungafamiljen krympt och det är möjligt att det visar sig vara ett allvarligt problem.” Det handlar alltså om att britterna vill se och höra sin monark. ”Den enda gången i vår historia då monarken blivit djupt impopulär och det fanns en stor republikansk rörelse var när drottning Victoria drog sig tillbaka efter sin make, prins Alberts död”, fortsätter Robert Hazell. Året var då 1861. Och det uppges ha varit drottning Victorias barnbarn George V som moderniserade monarkin och föreslog att kungafamiljen skulle börja träffa folket – något som hans barnbarn, drottning Elizabeth, framgångsrikt gjorde under hela sitt liv. För fem år sedan hade huset Windsor femton familjemedlemmar som kunde utföra uppdrag i offentligheten. Nu är antalet tio och sex av medlemmarna är över 70 år

Kung Charles sjuk – så påverkar det brittiska kungahuset


Den högerpopulistiska nyhetssajten Samnytts ansvarige utgivare Mats Dagerlind döms till fängelse för förtal och grovt förtal, rapporterar Expo. – Domen är felaktig, vi har inte pekat ut någon, säger Mats Dagerlind. Stockholms tingsrätt dömer nyhetssajtens ansvariga utgivare, Mats Dagerlind, för två fall av yttrandefrihetsbrottet förtal och ett fall av grovt förtal.  Han döms till en månads fängelse och 20 000 kronor i skadestånd, rapporterar Expo. Bakgrunden är en rad artiklar där nyhetssajten publicerat uppgifter om en person som ingått i den numera nedlagda ideella föreningen Näthatsgranskaren. Föreningen arbetade under sin aktiva tid med att minska hatbrott och kränkningar på internet och har genom åren polisanmält ett stort antal inlägg i sociala medier. Artiklarna har enligt domen handlat om att beskriva personen som klandervärd och brottslig.  Det är andra gången Mats Dagerlind döms i ett förtalsmål. I december 2022 dömdes han i Högsta domstolen för grovt förtal efter att ha pekat ut en journalist på Dagens Nyheter som ”misstänkt jihadist”.  Samnytt har även återkommande klandrats av Mediernas etiknämnd. Senast var mars 2023. Innan dess, i januari samma år, lämnade sajten det medieetiska systemet efter cirka två år som anslutna. Den hade då anmälts 18 gånger och klandrats vid sex tillfällen, skriver Expo. Carl Söderlund är juridiskt ombud för den utsatta personen som verkat på Näthatsgranskaren. Söderlund säger att hans klient är nöjd med utfallet i domen.  – Vi var tämligen säkra på vår sak i och med att han tidigare var dömd för ett liknande brott.  Mats Dagerlind själv nekar till brott. – Domen är felaktig och innebär allvarliga inskränkningar av yttrandefrihetsgrundlagen och tryckfrihetsförordningen i Sverige om man inte kan bevaka rättegångar och bedriva journalistisk. Vi har inte själva pekat ut personer, vi har bara rapporterat vad som förekommit i andra rättegångar, säger han. Nils Funcke är författare och journalist som har skrivit flera böcker om tryck- och yttrandefrihet. Han menar att det är viktigt att det juridiska inte blandas samman med det medieetiska systemet som bedömer publicitetsskada.  – Det är ovanligt med fängelsestraff. Det ska reserveras för de allra grövsta fallen, men om detta är ett sådant är jag inte beredd att uttala mig om, säger han.

Samnytts ansvarige utgivare Mats Dagerlind får fängelse för förtal


Det känns kanske inte så, men våren kan faktiskt redan ha kommit till landets södra delar. SvD gav sig ut på jakt efter de första vårtecknen. Gråa, fuktiga moln ligger som en våt filt över Malmö. Isvinden från Öresund är obarmhärtig denna måndag i februari. Ändå är det något som känns annorlunda. Kanske är det ljuset som ökar varje dag.  Inne på Gamla kyrkogården vid Gustaf Adolfs torg är det många som stannar till. Vintergäcken breder ut sig som en gyllene matta, och intill gravarna har snödroppar kommit upp. Ljubov från Ukraina sätter sig på huk och tar fram telefonen för att föreviga blomsterhavet – I Charkiv, där jag bodde hade vi också vintergäck men där kom våren lite senare, säger hon och ler. – Jag längtar så efter den. Våren är utan tvivel den mest efterlängtade årstiden. Bort med mörker, snuva och vinteroveraller och in med varm sol på kinderna, en tunn jacka och en natur som börjar vakna. John går sin förmiddagspromenad inne på kyrkogården med den franska vallhunden Izzy. Han följer naturens skiftningar varje dag året runt. I år tycker han att våren i södra Sverige verkar komma lite senare än vanligt. Men han säger att han på morgnarna hör fågelkvitter när han går ut på dagens första tur och att det skänker en smula hopp. – Nu får våren gärna komma, vi kan det här nu, säger John innan Izzy drar honom vidare. För Amanda Jensen som försöker få den åtta månader gamla sonen Abel att sova, känns våren långt borta denna måndag. Annat var det i lördags då solen värmde från en blå himmel. Men mer ljus och mer fågelkvitter är något som hon noterat de senaste veckorna. För att hon ska känna att det är vår, krävs det mer värme. – Våren har kommit när man kan byta jacka. Nu är man så trött på tjocka ytterkläder.  Om vårens ankomst å ena sidan är väldigt individuell, så finns det regler för en meteorologisk vår enligt SMHI. Då krävs att dygnsmedeltemperaturen ska ha legat över 0 grader sju dygn i rad. Våren kan dock aldrig infalla före den 15 februari.  När SvD ringer till vakthavande meteorolog på SMHI, Emma Härenstam, krävs det lite olika uträkningar för att få klarhet i hur nära Malmö är en meterologisk vår. Minusgraderna lördag kväll gör det hela lite osäkert. Men efter överläggningar med klimatologen kan Emma Härenstam ändå göra en prognos.  –  Det kommer högst troligt vara så att den meterologiska våren anlände till Sverige och Malmö den 15 februari. Men vi kan först bekräfta det helt säkert på torsdag. I Malmö promenerar vi in i Kungsparken och vidare till Slottsträdgården. Ute i kanalen paddlar en kanotist förbi, en bofink kvittrar på en gren. Bakom de höga häckarna ligger Malmö stads stora växthus. Här inne driver man upp de många växterna som om några veckor ska planteras ut på gator och torg.  På de stora blomsterborden har det börjat grönska på allvar. De anställda går längs raderna och tar bort blomknopparna, så växterna inte blommar för tidigt. För Tya Persson, arbetsledare på Blomsterprogrammet i Malmö stad har våren helt säkert anlänt. I alla fall på jobbet. Det gör den varje år när man under vecka sju börjar plantera om alla blommor man drivit upp från frö. Runt 60 000-70 000 växter brukar det bli. Men redan i höstas gjorde man en insats för våren. – Vi satte 100 000 lökar runtomkring i Malmö. De är på gång nu.   En bit därifrån, utanför Malmö museer, kommer Tanja och Michael Martell promenerande. De har åkt till Köpenhamn från Liverpool men tagit sig en tur till Malmö över dagen

Experterna: Högst troligt att våren redan är här


Skyfall och veckolånga regn skapar svåra problem utmed vattnets väg. Tydlig lagstiftning är ett måste för att hantera vattenrelaterade kriser, skriver Pär Dalhielm och Peter Sörngård på Svenskt Vatten.  Översvämningar till följd av skyfall blir allt vanligare i takt med klimatförändringarna. Vi ser redan effekterna på ett flertal platser i Sverige och allt tyder på att frekvensen ökar samtidigt som konsekvenserna blir allvarligare.  För Sveriges kommuner är klimatanpassning i stor utsträckning en fråga om vatten. I takt med den globala uppvärmningen kommer stora delar av landet allt oftare behöva hantera översvämningar medan andra behöver lagra vatten. Det förändrade klimatet innebär en enorm utmaning för landets kommuner, som till stor del ansvarar för att motverka konsekvenserna av klimatförändringarna. Förutsättningarna för en ensam kommun att klara av utmaningen är dåliga med nuvarande lagstiftning, särskilt när det gäller översvämningar och följderna av skyfall. Rör och diken i en tätort för att leda bort dagvatten från normalregn kan aldrig skydda oss när allt fler onormala skyfall och veckolånga regn faller och vattnet rinner över alla bräddar.  Flera regeringar, utredningar och myndigheter har under åren föreslagit hur olika beslutsnivåer i samhället ska motverka översvämningar och konsekvenserna av skyfall. Nuvarande ordning med otaliga strategier och planer blandat med specifika investeringsstöd för klimatanpassning skapar stor byråkrati och otydlig ansvarsfördelning. Vatten tar ingen hänsyn till hur vi valt att organisera samhället utan rinner snabbt över politiska områden, myndighetsuppdrag, kommun- och tomtgränser. Vem som ansvarar för vad och vem som betalar notan för åtgärderna är fortfarande öppna frågor. För att effektivt motverka och hantera allt större vattenflöden behöver lagstiftningen utgå från vattnets färd; från källa till hav. När åkermark, en väg eller källare översvämmas beror det på att de som bor uppströms lyckats bli av med vattnet genom att skicka det vidare nedströms. För att undvika detta måste kommuner samt mark- och fastighetsägare uppströms vidta och bekosta åtgärder som de som bor nedströms tjänar på. Incitamenten för att vidta sådana åtgärder är idag svaga – med eller utan statliga bidrag. Sveriges kommuner behöver en gemensam finansiell lösning för att tillsammans kunna motverka översvämningar vid källan. För det behövs ny lagstiftning.  Svenskt Vatten föreslår därför att regeringen inom ramen för klimatanpassningsstrategin utreder en vattenresurslag. Den behöver ge kommuner möjlighet att bilda vattenkollektiv utifrån vattnets färd mot havet. I kollektiven ska kommuner tillsammans med mark- och fastighetsägare, i och utanför tätorter, definiera acceptabla risknivåer och utifrån dessa gemensamt finansiera klimatanpassande åtgärder där de gör störst nytta för att fördröja, leda bort, ställa och lagra vatten.  Det finns flera fördelar med en sådan lagstiftning; En vattenresurslag kommer inte att kunna förhindra att vattenrelaterade kriser uppstår, men genom att utgå från vattnets färd mot havet och identifierade risker kan den ge Sveriges kommuner goda förutsättningar att förbereda sig och agera förebyggande. Det vinner vi alla på. Pär Dalhielm
vd, Svenskt Vatten
Peter Sörngård
expert, Svenskt Vatten

Svenskt Vatten: Lagstiftningen måste utgå från vattnets färd


När skildringar av Förintelsen – likt bioaktuella ”The zone of interest” – flyttar perspektivet från offren till förövarna uppstår alltid en risk för förförisk inlevelse. Är alla infallsvinklar fritt användbara eller borde somliga undertryckas av moraliska skäl?   Förintelsen var en mänsklig katastrof bortom alla gränser för moral, känsla och vår förmåga att begripa. Den innebär en utmaning för varje människa och varje kultur som inte bara vill se bort: hur ska massmorden skildras, hur får de skildras? Är alla historiskt belagda fakta och infallsvinklar fritt användbara eller bör somliga undertryckas av moraliska skäl? Nu i februari 2024 ställs utmaningen på sin spets av Jonathan Glazers ”The zone of interest”, femfaldig Oscarskandidat och spelfilm på svenska biografer: vad anser jag om att få ”Förintelsen förpackad som reality-tv” (Jan Söderqvist, SvD 8/2), om att se Auschwitz-kommendanten Rudolf Höss som ”en djurvän, make, flerbarnsfar och respekterad kollega” (Sebastian Lindvall, DN 8/2)?  Dessa recensenter såg ett stort värde i filmen. Men tog de alltför lätt på invändningen att dess intimisering av Höss är förkastlig, särskilt som den utesluter de avvikande och relativiserande perspektiven i Martin Amis romanförlaga (2014)? Eller hör en mänskligt sympatisk Höss ofrånkomligen till en komplex verklighet som vi bör ta oss an? Min tanke studsar rådlös mellan de två svaren. Jag försöker placera in frågan i ett vidare, förhoppningsvis klargörande koordinatsystem. Vår kulturella bearbetning av Förintelsen handlar till en del om ren faktaförmedling. Då sträcker den sig från en mycket omfattande historisk forskning till populariseringar såsom Skolverkets digitala undervisningsmaterial. Men därutöver fyller film och skönlitteratur en betydande funktion.  Det beror uppenbarligen på den paradoxala förmågan som konsten har att uppamma två olika inställningar. Å ena sidan erbjuder den en filtrerande distans: skådespelare som står för verkliga personer, romankaraktärer som är klart fiktionaliserade eller helt fiktiva. Just i fallet Förintelsen är kanske den distansen ibland nödvändig för att vi ska orka möta verkligheten.  Å andra sidan uppstår i konsten en emotionell närhet genom att vi följer personerna här och nu på ett sätt som är dokumentären förmenat. Även detta är en fördel. Rena fakta kan inte moraliskt och emotionellt förmedla det engagemang som Förintelsen förutsätter. Äkta fotografier av mördade eller utmärglade människor gör det på sätt och vis, men med en chockverkan som kan blockera en djupare förståelse. Så kan en konstnärlig gestaltning vara stark men inte överväldigande och möjliggöra såväl hållbart engagemang som djuplodande reflektion. Inte för inte utnyttjas detta i ett stort antal romaner och spelfilmer om Förintelsen.  En välkänd typ förlägger perspektivet till de människor som drabbades. Där återfinns Primo Levis självbiografiska ”Är detta en människa?” (1947) och Imre Kertész roman om en tonårspojke, ”Mannen utan öde” (1975). Upphovsmännen hade egna lägererfarenheter men även en senare författare kan på basis av research välja detta perspektiv, som Steve Sem-Sandberg gjorde i ”De fattiga i Łódź” (2009). Bland filmer framträder i denna grupp Roberto Benignis ”Livet är underbart” (1997). Den är rentav en komedi som inte blir smaklös: för att lugna sin lille son låtsas en far att allting i koncentrationslägret är en lek, bland annat en kurragömmalek för pojken. Vi förstår att den lille vid upptäckt riskerar döden och mot den fonden blir helheten berörande

the zone of interest i närheten av stockholm

”The zone of interest” går en farlig balansgång


I Storbritannien ekar te-hyllorna ödsligt tomma. Bristen på nationaldrycken beror på attackerna i Röda havet. Britter konsumerar dagligen omkring 100 miljoner koppar te, enligt U.K. Tea and Infusions Association. Nu står de inför en brist på favoritdrycken.  Anledningen till att många te-hyllor i brittiska livsmedelsbutiker gapar tomma beror främst på att flera fraktfartyg attackerats i Röda havet, rapporterar The Telegraph. I området passerar årligen omkring 17 000 fraktfartyg. Sainsbury’s, den näst största butikskedjan i Storbritannien har varnat sina kunder. I några kedjans butiker sitter skyltar som förklarar att det råder en nationell brist på svart te med bakgrund av fraktproblemen.  Attackerna i Röda havet har pågått sedan den 19:e november 2023 och genomförts av jemenitiska huthirebeller. Hittills har de utfört omkring två dussin angrepp mot fartyg med hjälp av bland annat drönare och missiler.  Angreppen är ett svar på kriget i Gaza och huthirebellerna ska enligt BBC själva gått ut med att de fokuserar på fartyg med kopplingar till Israel. Men fartyg utan sådana kopplingar har också drabbats.  Som SvD tidigare rapporterat har USA och Storbritannien svarat på huthirebellernas angrepp genom att attackera ett flertal mål i Jemen.  Tvingas ta en omväg  Många företag, har på grund av detta, beslutat att ta en omväg. Istället för att åka via Röda havet, vidare mot Suezkanalen väljer flera att istället ta sig runt Afrikas horn.  Med den nya rutten tillkommer inte bara ytterligare kostnader utan resan förlängs dessutom med upp till två veckor.   Men bristen på britternas nationaldryck ser ut att bli kortlivad. Tom Holder är talesperson för branschorganisationen British Retail Consortium, som respresenterar 200 återförsäljare av bland annat livsmedel. Till New York Times säger han att attackerna skapat förseningar men att han inte förväntar sig att att de ska fortsätta under en längre period.  Han tror istället att företag inom kort kommer justera sina ordrar och då ta den förlängda leveranstiden i beaktning. Tom Holder säger också till tidningen att situationen förmodligen förvärrats av att konsumenter köpt på sig te i panik.

Brist på te i Storbritannien efter huthirebellernas attacker


Aktiespararnas dom efter den avblåsta skolaffären är hård. Många av organisationens medlemmar har förlorat pengar, säger vd Joacim Olsson till SvD. På Academedia däremot pustar man ut.  Den senaste veckan har varit omtumlande. Efter en försiktigt positiv reaktion bland många anställda i den vinstdrivande skolkoncernen växte tveksamheten. Roger Akelius kom med fler och fler uttalanden.  – Vad menar han? – Det var min och många andras reaktion när han började likna svenska skolor med tyska skolbaracker och att pedagogiken i skolan inte hade förändrats så mycket de senaste 4 000 åren, säger Paula Hammerskog, kommunikationsdirektör på Academedia.  Men det var ändå inte det som fick störst uppmärksamhet internt. Det handlade om något annat.    – Det var när han började prata om att vi skulle kunna starta privatskolor, alltså där rika människor får betala för att sätta sina barn. Det går emot hela den svenska modellen och allt vad vi tror på. Det vill säga en skola för alla, oavsett om du är rik eller fattig, säger Paula Hammerskog. Roger Akelius redogjorde bland annat för tankarna i DN: ”Eftersom utbildning blir allt dyrare och kommunerna kan spara hela skolavgiften för ett antal elever, är jag övertygad att politiken kan tillåta att en del elever får lära sig enklare och roligare. De rika får betala allt för sina barn, då kan Academedia tjäna pengar”, skrev han. Paula Hammerskog välkomnar Mellby Gård tillbaka som huvudägare i Academedia. Nu finns det tid att pusta ut.  Hon tror inte att förtroendet för Mellby Gård har skadats nämnvärt och hon beskriver relationen mellan huvudägaren och Academedia som fortsatt god.  Men om den övergripande reaktionen på skolkoncernen är lättnad är det mer ilska som präglar organisationen Aktiespararna.  Joacim Olsson är vd: – Jag tycker det är taffligt hanterat från början till slut, säger han.  – Och det är förstås förkastligt att det finns medlemmar som har sålt i panik i förra veckan och har förlorat pengar på turerna fram och tillbaka.  Joacim Olsson är – tvärtemot Paula Hammerskog – övertygad om att den avblåsta skolaffären kommer skada Mellby Gård. Hans känsla är att de inte har gjort sin hemläxa ordentligt innan de signerade affären – även om han ger vd Johan Andersson en eloge för att han medger sitt misstag och skrotar alltihop.  Johan Andersson på Mellby gård sa till SvD på söndagen att ”Någonting som ursprungligen var tänkt att det skulle bli väldigt bra blev väldigt dåligt helt enkelt”.  – Och då får man göra om och göra rätt.  Roger Akelius har å sin sida sagt att han inte är ledsen över vad som hänt, men förvånad. Och att han inte ångrar sina uttalanden om pedagogiken.  Joacim Olsson är rädd för att händelsen kommer påverka den vinstdrivande skolsektorn.  – Roger Akelius uttalanden kommer säkert användas av dem som är kritiska till vinstdrivande skolor. Som att utdelningar är negativt och att det är dåligt att göra vinst på  skattefinansierad välfärd. – Slutsatsen av allt det här är att filantropi, välgörenhet, inte hör hemma på börsen.

Aktiespararna efter avblåsta Academediaköpet: ”Taffligt”


De kolsvarta balladerna på El Perro del Mars ”Big anonymous” påminner om att verkligt angelägen popmusik alltid har haft närmare till Bergman än till Abba. Det övergår mitt förstånd att Sarah Assbring inte är en betydligt större nationalklenod. Eller, nej, jag förstår väl dessvärre precis varför det förhåller sig så. I två decennier har hon under artistnamnet El Perro del Mar följt en alldeles egen ambitiös stig i en internationell popmarginal där popmusik, text, konst, mode och teater tillsammans bildar en gränsöverskridande helhet.  Hon tillhör en av de där få svenska artisterna det verkligen är värt att följa genom livet, på samma sätt som man lojalt och nyfiket följer författarskap eller modeskapare.  Assbrings ställning i svensk musik är inte helt olik Jay-Jay Johansons. Deras musikaliska uttryck må vara djupt omaka men i det kroniskt epa-dunkande raggarlandet Sverige utgör de udda och underskattade fåglar av snarlika skäl; mondäna kosmopoliter som lever stillsamt anonyma familjeliv i varsin Stockholmsförort men – utan inhemska fanfarer – samarbetar med modehus som Balenciaga och Europas mest intressanta fotografer och stylister.  Båda skapar de musik som lever egna liv långt, långt borta från både vardagar i Midsommarkransen eller Sundbyberg som från ”Så mycket bättre”  Det är i sammanhanget ganska talande hur både Assbrings och Johansons svenska Wikipedia-sidor fortfarande innehåller skvalpande länkar till uråldriga MySpace-konton, till skillnad från de minutiöst uppdaterade engelskspråkiga.   El Perro del Mar fungerar 2024 också som en påminnelse om hur Sverige så bryskt avintellektualiserade popmusiken som konstform när Svenska Exportrådet annekterade den och – till synes för gott – devalverade musik till blott en handelsvara.  El Perro del Mar ger i dag ut sin musik på anrika tyska indie-etiketten City Slang, går visningar för Vetements och porträtteras snarare i italienska Vogue än i ”Efter fem”.  ”Big anonymous” är El Perro del Mars första regelrätta album på åtta år och är baserat på en – för övrigt alldeles strålande – föreställning Assbring skapade för Dramaten 2019. El Perro del Mar debuterade i en tid när den experimentella kompositören Hans Appelqvist tilldelades priset för Årets Pop på P3 Guld för allkonstverket ”Bremort”. En ytterst kort era då folkbildning tilläts trumfa populism.  Det var snart tjugo år sedan. Exklusiv smak var uppenbarligen just då något eftersträvansvärt, nästan folkligt, och inte bara synonymt med högsta möjliga prislapp. En eteriskt skev tolkning av The Drifters tidiga 1960-talsballad ”Please stay” är det enda på Assbrings återkomst till albumformatet som, rent musikaliskt, minner om hur hon inledde sin karriär på ett uppdaterat David Lynch-fundament av doo-wop och Brill Building-melodier.  ”Big anonymous” utspelar sig på floden Styx, pendlandes medels minimalistisk elektronika mellan Hades och de levandes värld. Med den amerikanska poeten Anne Sextons sorgligaste lyrik som en tydlig referens framför Assbring kolsvarta ballader om död, saknad och sorg. Sångerna behandlar dess skrämmande anonymitet; rädslan för den kompletta och eviga tystnaden. Men de gör det i omlott med djupt romantiska viskningar och rop om en sista livsbejakande kyss. I musikalisk maskopi med Petter Granberg och Jacob Haage – och i visuellt samarbete med den avantgardistiska stylisten Nicole Walker – är ”Big anonymous” intellektuellt krävande och modern popmusik med poetiska förtecken av Hägerstens David Sylvian. Eller kanske Scott Walker? Assbring räds inte skyhöga pretentioner i sitt sorgespel om nödvändigheten i att acceptera döden som en del av livet när hon bokstavligen kommunicerar med bortgångna familjemedlemmar och förbannar sitt nedärvda inre mörker

Recension: Andres Lokko om El Perro del Mars Big Anonymous


Bokrean är en chans att fynda årets läsning. SvD:s litteraturredaktör Josefin de Gregorio tipsar om titlarna du inte bör missa. Det här är hjärtat
Bodil Malmsten
Albert Bonniers Förlag

Den har några år på nacken, den här diktsamlingen, men vad gör väl det när den är en så fulländad pärla? Bodil Malmsten beskriver som ingen annan hur ful och gräslig sorgen är – men hur den ändå kan skapa stor konst. En bok som behöver stå i varje poesihylla och livsbibliotek. Trilogin
Jon Fosse
Albert Bonniers Förlag Ett tillfälle så gott som något att läsa 2023 års vinnare av Nobelpriset i litteratur. En vindlande kärlekshistoria på kompakta 190 sidor – funkar fint som introduktion till ett författarskap som både tokhyllats och sågats som snömos. Sniglar och snö
Agneta Pleijel
Norstedts Agneta Pleijels självbiografiska roman tog kritikerna med storm när den kom. Det är en fantastiskt skriven berättelse om en kvinnas resa genom både karriären och vardagslivets utmaningar.  Det tredje riket
Karl-Ove Knausgård
Norstedts I den tredje, fristående delen av sviten som inleddes med ”Morgonstjärnan” mördas ett satanistiskt rockband under mystiska omständigheter. En berättelse spännande som en deckare men med större filosofiskt djup.  Ankor, Newburyport
Lucy Ellman
Albert Bonniers Förlag ”Ägna minst en månad åt den här boken”, föreslog SvD:s recensent. 1 045 sidor postmodern amerikansk tegelstensroman som minner om både James Joyce och Virginia Woolf – och handlar om en namnlös hemmafru i Ohio. Girig-Sverige. Så blev folkhemmet ett paradis för de superrika
Andreas Cervenka
Natur & Kultur Hur fick högskattelandet Sverige så många miljardärer? Det försöker ekonomijournalisten Andreas Cervenka svara på i sitt Augustnominerade reportage från inkomstklyftornas värld. I Sverige blir man rik på tillgångar, inte arbete, konstaterar han.  Februari 33: litteraturens vinter
Uwe Wittstock
Nirstedt/litteratur Över en natt förändras allt i Tyskland. Uwe Wittstock har beskrivit Weimarrepublikens fall och Nazitysklands framväxt genom en mosaik av öden. ”Svettigt spännande” tyckte SvD:s recensent.  Jag är himmel och hav. En filosofisk undersökning av graviditet, liv och jagets gränser
Jonna Bornemark
Volante Jonna Bornemark är en av Sveriges mest intressanta moderna filosofer, och hennes bok om graviditet är både modig och utmanande. Särskilt för den som intresserar sig för frågor om livets gåva och gräns, och den svenska abortlagstiftningen. Prästerna
Gunnar Wetterberg
Albert Bonniers Förlag En spränglärd, faktaspäckad resa genom det svenska prästerskapets historia, lättillgängligt skriven. ”Prästerna” gjorde SvD:s recensent lycklig och nominerades till Stora fackbokspriset.  Konsten är vi
Mårten Arndtzén
Fri Tanke När konstnären Lars Vilks hösten 2021 omkom i en tragisk bilolycka blev det slutet på en många år lång saga om konstens förutsättningar och yttrandefrihetens gränser i Sverige. Journalisten och konstvetaren Mårten Arndtzén har skrivit en långessä om den kontroversiella rondellhund som kostade Vilks hans frihet.


I helgen tvingades ukrainska styrkor att dra sig tillbaka från Avdijivka. En avgörande orsak till nederlaget är det sinande stödet från väst, enligt tankesmedjan ISW.  Efter flera månader av blodiga strider meddelade Ukraina på lördagen att man tvingats dra sig tillbaka från orten Avdijivka. Det är – enligt flera experter – den största militära framgången för Ryssland i Ukraina sedan man tog över Bachmut förra våren. En avgörande orsak till händelseutvecklingen är försenat stöd från de allierade länderna i väst, skriver den amerikanska tankesmedjan ISW (Institute for the Study of War).  ”Den kritiska ukrainska bristen på västerländsk utrustning samt oro över att USA:s militära stöd ska upphöra har tvingat ukrainska styrkor att hushålla med materiel över hela fronten”, skriver man.  Tankesmedjan bedömer att Ukraina har begränsats främst av försenade leveranser av artilleri och luftvärnssystem. Enligt ISW har detta troligen stärkt Rysslands militär, som inlett offensiva operationer på flera platser längs frontlinjen.  ”De här ryska offensiverna kommer sannolikt att hindra ukrainska styrkor från att förbereda personal och utrustning till framtida motanfall”, skriver ISW. Jörgen Elfving, tidigare överstelöjtnant, gör samma analys. Bristen på artilleri, ammunition och luftvärnssystem har spelat en betydande roll i striderna.  Han anser inte att förlusten av Avdijivka har någon större taktiskt betydelse, men nederlaget kan bli en hård smäll för den ukrainska motivationen.  – Det finns en risk att man tappar suget när det gäller motståndet mot Ryssland, att motståndsviljan påverkas negativt. Sedan kan det också påverka förtroendet för presidenten och den nye överbefälhavaren i negativ riktning, säger han.  Dessutom finns en risk att debatten kring fortsatt västligt stöd till Ukraina återintensifieras i många länder.  – En sådan debatt kommer utan tvekan att bli föremål för rysk informationspåverkan, säger Jörgen Elfving.  Det militära stödet till Ukraina har sviktat i en rad västländer de senaste månaderna, framförallt i USA. Republikanerna har gång på gång blockerat ett nytt miljardstöd till Ukraina.  Flera ukrainska befälhavare som AP har pratat med uppger att bristen på utrustning har blivit värre sedan hösten. De uttrycker också oro över att andra orter kommer att falla i ryska händer om militärstödet uteblir. Trots det ansträngda läget bedömer ISW det som osannolikt att Ryssland ska kunna fortsätta göra ytterligare framryckningar kring Avdijivka.  Ukraina har stärkt upp med nya, relativt fräscha, enheter i området, vilket talar för att man ska kunna etablera och behålla sina defensiva linjer i närheten av orten.  Den ryska offensiven i området har troligen ”kulminerat”, skriver ISW. Jörgen Elfving håller med – och tror att Ryssland blickar mot andra delar av fronten härnäst.  – Mitt intryck är att man nu satsar på Chersonriktningen för att försöka tränga tillbaka de ukrainska styrkorna från den terräng som man tog i samband med motoffensiven som inleddes i juli, säger han.  Hur ser förutsättningarna ut för en sådan offensiv?  – Jag uppfattar det i dag som att Ryssland inte har förmågan att genomföra en storskalig offensiv utan det vi kommer att se är strider av samma karaktär som i anslutning till Avdijivka.  Det innebär lokala anfall och begränsade terrängvinster. För Ukrainas del ligger i nuläget allt fokus på att behålla sina positioner.  Och om utökat stöd från väst uteblir kommer man tvingas att fortsätta föra en försvarsstrid mot upprepade ryska angrepp.  – Då ska man ha klart för sig att både tiden och resurserna ligger på den ryska sidan, säger Jörgen Elfving.

ISW: Bristande stöd bakom tillbakadragande i Avdijivka


Den historielektion som Putin bjöd på i intervjun med Tucker Carlson var i mångt och mycket en repris av en essä från 2021, som med facit i hand kan läsas som hans motsvarighet till Hitlers ”Mein Kampf”. En anledning till att historien plötsligt har blivit så viktig stavas Vladimir Medinskij. Den amerikanske videobloggaren och tidigare Fox News-profilen Tucker Carlsons drygt två timmar långa intervju med Rysslands diktator Vladimir Putin den 6 februari är en av de största internationella mediehändelserna hittills i år. Uppmärksamheten var massiv både inför och efter intervjun, och bara några dagar efter att den publicerats på X noterades 200 miljoner visningar. Efter intervjun var Carlson enligt egen utsago chockad, i synnerhet över Putins ”svar” på den inledande frågan varför Ryssland invaderade Ukraina den 24 februari 2022. Carlson ville uppenbarligen höra sin egen verklighetsbild bekräftad från hästens mun – att det var hotet från USA och Nato som tvingade fram invasionen. Men trots Carlsons trugande ratar Putin betet och avfärdar i praktiken att ett sådant hot förelåg. I stället far Putin ut i en över 30 minuter lång historieföreläsning. Carlson gör några tappra försök att locka Putin tillbaka till fållan, men förgäves. Putin tycks besatt av att framföra sin mytologiserade historieskrivning, som i hans huvud uppenbarligen rättfärdigar invasionen. Intervjuaren gör några lovvärda journalistiska ansatser, men de frågor som har lite vassa kanter mals ner av Putins svada. Och i de fall han bemödar sig att svara är Carlson allt för dåligt påläst för att reagera på uppenbara övergrepp på sanningen, i stället verkar han i allt väsentligt köpa Putins verklighetsbeskrivning. Med sitt framträdande ger den ryske diktatorn ”mansplaining” ett ansikte, och den källa han öser upplevda oförrätter ur tycks outsinlig. Men han ger också prov på utstuderad slughet. Till exempel faller han skickligt in i det deep state-narrativ som utgör själva syret för Donald Trump och hans Maga-rörelse. Detta genom att redogöra för samtal med några av de amerikanska presidenter som han råkat på under sitt snart 25-åriga maktinnehav. Han låter förstå att det har funnits tillfällen då dessa har varit välvilliga till hans förslag, men styrts i en annan riktning av rådgivare, tjänstemän och CIA. En ögonbrynshöjare är när Putin drar en parallell mellan Rysslands situation inför kriget i Ukraina med Nazitysklands 1939. Polen, hävdar han, startade andra världskriget genom sin ovilja att ge efter för Hitlers krav, vilket då tvingade Tyskland att invadera. Även om Putin inte säger det rakt ut är det svårt att inte förstå det som att han håller Ukraina ansvarigt för den ryska invasionen på samma sätt, genom att inte böja sig för Kremls ultimatum. I Putins värld trumfar den starkes rätt internationell rätt.  Om Tucker Carlson hade jobbat lite mer med researchen hade han inte behövt fråga sig vad han just varit med om efter intervjun. Mobiliseringen och revideringen av det förgångna är nämligen en av Kremls mest uthålliga och framgångsrika påverkansoperation, inledd långt innan den fullskaliga invasionen 2022. Putins och Kremls grundpremiss för invasionen av grannlandet är att ukrainsk kultur, det ukrainska språket och ukrainare inte existerar. Och som bevis har Putin återkommande åberopat historien. Rysslands historiska rätt till stormaktsstatus var faktiskt en retorisk figur redan under Putins första presidentperiod. Hans främsta prioriteringar var dock ekonomiska reformer och att göra landet till en pålitlig partner internationellt. Politiken präglades också av att ”liberaler” från Jeltsinåren innehade nyckelpositioner. På hemmaplan ökade välståndet i takt med stigande oljepriser, och stora delar av befolkningen kunde känna framtidstro för första gången på mycket länge. Följaktligen åtnjöt presidenten en växande popularitet

Därför fastnade Putin i historien i intervjun med Tucker Carlson


Inflationstakten kommer öka igen, spår ekonomer inför måndagsmorgonens statistik för januari. Men uppgången väntas bli tillfällig. Marknaden är på helspänn.  Klockan 8 på måndagsmorgonen släpps nya siffror för hur mycket svenska konsumentpriser steg i januari. Efter flera månader med avtagande prisökningar spår storbankernas ekonomer att inflationen återigen tog fart i januari. Enligt Infronts sammanställning av ekonomers prognoser spås inflationstakten, mätt som Riksbankens huvudmått KPIF, ha stigit med nästan en hel procentenhet förra månaden – från 2,3 procent till 3,1 procent. Carl Nilsson, ekonom på Swedbank, beskriver i bankens veckobrev uppgången som en teknisk effekt av hur elpriserna har utvecklats det senaste året. ”KPIF-inflationen studsar tillfälligt upp i januari till följd av lägre jämförelsetal från elpriserna i fjol,” skriver han. Eftersom statistikmyndigheten uppdaterar korgen av varor och tjänster som inflationsutfallen baseras på brukar januari-inflationen vara svårare än vanligt att förutspå. Högre hyror väntas enligt Swedbank Swedbanks prognos är dock att högre hyror, avgifter för vatten och avlopp samt bostadsrättsföreningar väntas lyfta KPI med ett par tiondelar. Uppgången motverkas något av ändrade skattesatser på bland annat alkohol, snus, el och drivmedel samt sänkt reduktionsplikt som totalt sett väntas dämpa inflationen.  Torbjörn Isaksson, chefsstrateg på Nordea, spår också att tjänsteinflationen steg förra månaden på grund av diverse avgiftshöjningar på bland annat kollektivtrafiken. Även matprisinflationen väntas ha stigit i januari, skriver Torbjörn Isaksson i en kommentar inför inflationssiffran. Riksbanken tittar på ett annat mått Den senaste tiden har Riksbanken tittat ovanligt mycket på ett annat inflationsmått, KPIFXE som tar bort effekten av volatila energipriser. Enligt det här måttet spås inflationen istället ha fallit kraftigt förra månaden – från 5,3 procent till 4,4 procent. Framåt spår både Nordea och Swedbank att inflationen kommer att tappa ytterligare fart, oavsett inflationsmått. ”Vi ser att KPIF-inflationen svävar runt 2 procent i början av året och under målet från och med mitten av 2024, klart under Riksbankens prognos från november,” skriver Torbjörn Isaksson. ”Även om riskerna är balanserade för vår januariprognos, är riskerna på nedsidan längre fram.”  Risk att inflationen blir högre än väntat Swedbank spår också lägre inflation framöver. Carl Nilsson påpekar att det finns risk för att inflationen blir högre än väntat om till exempel kronan utvecklas svagare än bankens prognos. Men huvudspåret är ändå att KPIF-inflationen sjunker under Riksbankens tvåprocentsmål till sommaren och förblir där under resten av prognosperioden. ”Just Sverige är dessutom väl positionerat för en jämförelsevis snabb nedgång i inflationen eftersom löneökningarna är små och hushållens köpkraft svag, vilket begränsar möjligheten till nya, stora prishöjningar,” skriver Carl Nilsson. Både Swedbank och Nordea tror att inflationsnedgången tvingar Riksbanken att sänka räntan kraftigt de närmsta åren. Swedbanks prognos är att räntan börjar sänkas i år. I slutet av nästa år spår banken att räntan ligger på 2 procent, jämfört med 4 procent idag. Nordea tror att Riksbanken stannar vid 2,50 procent.


Den övergripande inriktningen att skärpa villkoren för arbetskraftsinvandring är feltänkt. Den borgerliga regeringen bidrar till att tillväxten dör i tysthet. När ett samhälle stagnerar sker det ofta ordnat och förutsägbart. Få noterar exempelvis en företagsexpansion som uteblir för att det inte går att få tag på rätt kompetens. Ljudet av drömmar som spricker är inget som hörs. Tvärtom. De redan etablerade företagen kan lugnt tuffa på, utan att utmanas av obekväma konkurrenter. Tillväxten dör i tysthet. Åtminstone till en början. Konkurser sker, som Ernest Hemingway formulerat det i ”Och solen har sin gång”: först långsamt, sedan plötsligt. Jan Jörnmarks böcker om ”övergivna platser” är fulla av bilder av och berättelser om de ruiner som återstår av svenska företag som en gång varit anrika bastioner av trygghet för hela landsändar. Först i efterhand saknar man dynamiken, och först då brukar tankarna kunna formuleras kring allt man borde ha gjort annorlunda. Regeringen är i sin strävan efter ”ordning och reda” dessvärre på väg att föra oss mot stagnationens bedrägliga lugn. Ett exempel är den utredning om ”Nya regler för arbetskraftsinvandring mm” (SOU 2024:15) som presenterades i torsdags. Långtifrån alla förslag i denna utredning är dåliga. Här finns välkomna förenklingar som gör att forskarutbildade, nyexaminerade och annan högkvalificerad arbetskraft från länder utanför EU ska ha lättare att jobba i Sverige. Likaså välkomna anpassningar av försörjningskrav för den arbetssökande som tar med familjen. Men den övergripande inriktningen att skärpa villkoren för arbetskraftsinvandring är feltänkt, liksom förslaget att bara tillåta företag att rekrytera utomeuropeisk arbetskraft till jobb med lön över medianlönen (idag 34 200 kronor i månaden). Som demografin ser ut i Sverige och Europa, med en stigande andel pensionärer, kommer bristen på arbetskraft att bli mer kännbar framöver. Och det är långtifrån bara högkvalificerad personal som behövs. Som exempelvis Teknikföretagen syrligt påpekar i en kommentar till utredningen, byggs inte fabriker av enbart forskare och ingenjörer. Bland andra grupper som behövs finns flera som ligger under det högt satta lönekravet. Allt detta vill utredningen, efter regeringens direktiv, lösa genom möjligheter att göra undantag. Migrationsverket ska föreslå ytterligare yrkesgrupper där rekrytering av utomeuropeisk arbetskraft kan tillåtas i en process där arbetsmarknadens parter ska få yttra sig. Sedan ska regeringen fatta beslut. Detta blir som alla förstår betydligt krångligare än dagens process, där företag som konstaterat en brist och sökt arbetskraft i Sverige och EU kan gå direkt på rekryteringen. Ett sådant förslag slår hårdast mot de yngsta och piggaste företagen. De noterar och drabbas av brist på arbetskraft först av alla eftersom de behöver kunna starta och växa. Detta sker innan bristen noteras generellt i hela branschen. Och garanterat långt före myndigheter och parter uppnått konsensus om att så är fallet, och regeringen därefter fattat ett beslut. Unga och expansiva företag blir de första att stagnera i tysthet i detta trögare system. Som ett enskilt undantag hade utredningens förslag kanske inte varit så farliga. Men redan samma dag som betänkandet om att försvåra arbetskraftsinvandring lades fram, beslutade riksdagen om id-kontroller på fartyg, tåg och bussar. Ännu ett illa genomtänkt förslag som hotar att förlänga restiderna och därmed försvåra pendling och följaktligen personalförsörjning och jobbmöjligheter i Öresundsregionen och andra gränstrakter. Detta följer på ett 2000-tal som har präglats av en påtaglig brist på liberaliseringar

Regeringen tänker fel som vill försvåra för arbetskraftsinvandring


Från konståkare till muskelknippe – och nyhetsankare. TV 4-profilen Filip Stiller Borowicz gymmar fem dagar i veckan, men tillåter sig också äta sin älskade skräpmat. Hur ser din träningsvecka ut? – Jag tränar styrketräning fem dagar per vecka, och en dag i veckan kör jag konditionsträning. Tidigare tränade jag tre–fyra dagar per vecka, men det senaste året har jag ökat på lite och tycker att jag har blivit starkare. Det har faktiskt inte varit så mycket jobbigare, man kommer bara in i en annan rytm. Hur behåller man formen efter en karriär som konståkare? – Jag tror inte man kan ha som ambition att behålla samma form, utan att man i stället behöver hitta en ny vardag man trivs med. Själv började jag att gymma samma vecka som jag lade av med konståkningen. Det var rätt skönt att gå från att träna på is två gånger per dag till att träna på gymmet tre dagar i veckan. Tricket är att göra något som man tycker hyfsat mycket om.  Bästa träningstipset du någonsin fått? – Att sikta på att alltid göra en repetition mer av varje pass. Och när man har ökat på repetitionerna några gånger, testa att öka på vikten och se vad som händer. Hur tränar du när du bara har 15 minuter? – I så fall skulle jag göra något med skivstång tror jag. Men jag är skitdålig på att träna snabbt, jag avsätter alltid minst en timme för träning. När var du skadad senast? – Har haft problem med att jag får ont i nacken då och då. Därför har jag tagit bort alla övningar som innebär att pressa över huvudet. Tidigare kunde det hända att det knäckte till och så kunde jag inte lyfta armarna. När det var som värst kunde jag inte träna alls på några dagar. Men sedan kunde jag komma igång efter hand. Vilket är ditt hemliga trick som får dig att komma ur soffan och iväg till träningen? – Tricket är att göra något som man tycker hyfsat mycket om. Om jag inte tränar känner jag mig också lite missnöjd. Vad tillåter du dig själv att fuska med? – Det kan hända att jag inte klarar antalet repetitioner jag borde göra, och det är okej om det händer någon gång. Åh, jag älskar ju snabbmat, som pizza och hamburgare och sådant.  Träningspryl du inte kan vara utan? – En triggerboll, den är så himla bra att trycka ut knutor med när man har lite ont. För man får ju alltid ont någonstans. Mest inspirerande platsen att träna på? – Jag gillar gym med en öppen planlösning, som inte har en massa våningar och olika rum utan som består av ett enda stort rum, så att man har överblick över allt. Vad har du för musik i lurarna på passen? – Låtar som jag går igång på, det kan vara allt från svensk rap till pop och house. Gärna något glatt eller melodiskt, så man kommer igång. Bästa träningsmaten? – Kyckling med ris och fetaoströra. Kan du se att dina träningsvanor någon gång haft ohälsosamma inslag? – Jag har haft perioder där det har varit väldigt strikt med kosten, det var en period när jag kände att jag nästan hade gått över gränsen. Då började jag träna med en personlig tränare som lade om mitt träningsprogram och som lärde mig att vara mer tillåtande med maten, och det hjälpte faktiskt väldigt mycket. Vad gör du när du blir en riktig slacker? – Åh, jag älskar ju snabbmat, som pizza och hamburgare och sådant. Så då tillåter jag mig att äta precis vad jag vill.

TV4:s Filip Stiller Borowicz blev muskelknippe – tillåter sig pizza


Det blir ingen affär. Mellby Gård drar tillbaka försäljningen av sina aktier skolföretaget Academedia till Akelius foundation. Academedias aktiekurs stiger på måndagen efter beskedet. Nyheten att en stiftelse ägd av miljardären Roger Akelius skulle köpa en stor post i skolkoncernen Academedia har skapat stor turbulens i veckan. Aktiekursen har rasat och flera storägare kritiserat affären.  På söndagskvällen tog allt ännu en vändning. Mellby Gård har ändrat sig och vill inte längre sälja sina aktier.   Kerstin Engström är ordförande i Akelius Foundation. Hon svarar kortfattat på SvD:s frågor men är uppenbart besviken över att affären nu rivs upp.  – De approcherade oss och ställde frågor om de kunde få kliva av. Efter vissa funderingar har vi kommit fram till att vi accepterade deras fråga. Blev ni förvånade av hans approcherande? – Ja, det blev vi. Det låter som du tycker det är tråkigt? – Det är ju mina personliga känslor. De är ganska ovidkommande i det här sammanhanget, säger Kerstin Engström.  Roger Akelius själv är mer avslappnad.  – Det känns härligt faktiskt. Det innebär att Akelius kan ge pengar till andra projekt istället.   Men han uttrycker samtidigt förvåning över att det blivit som det blivit.  – Först var jag oförstående, för jag hade fått en massa positiva brev
och flera som jobbat med pedagogik ville bli anställda. När Johan ringde förstod jag att han hade fått helt andra kommentarer från de som ville tjäna pengar på utbildning. Därför tog det mig ett dygn innan jag svarade ja på Johans fråga. Det var i tisdags kväll som Mellby Gård, familjen Anderssons investmentbolag, offentliggjorde att man sålt aktierna i skolkoncernen Academedia till fastighetsmiljardären Roger Akelius.  Mellby Gård ägde knappt 25 procent av aktierna och köpeskillingen uppgick till 1,7 miljarder kronor.   Offentliggörandet följdes av en minst sagt turbulent vecka. Roger Akelius deklarerade ganska omgående att han ville dra tillbaka utdelningen, vilket fick aktiekursen att sjunka med 15 procent på onsdagen.  Senare under veckan dryftade Roger Akelius sin syn på alltifrån pedagogik till betyg, vilket fick såväl medarbetare på Academedia som flera andra ägare i bolaget att reagera.  Johan Andersson fick kalla fötter och kontaktade i helgen Roger Akelius för att häva affären. – Vi bad om att få bryta avtalet och Akelius gick med på det. I lördags var vi muntligt överens och idag formaliserade vi det hela, säger Johan Andersson när SvD når honom på söndagskvällen. Tiden sedan offentliggörandet har varit omtumlande. – Det har varit en speciell vecka,  lite av en berg-och-dal-bana.  Han tillägger att det känns skönt nu när beslutet är fattat och kommunicerat.  – Någonting som ursprungligen var tänkt att det skulle bli väldigt bra blev väldigt dåligt helt enkelt. Och då får man göra om och göra rätt. Så är det. – Jag är väldigt tacksam för att vi kom till den samsynen så fort helt enkelt. Hur gick tankarna hos dig inför samtalet med Roger Akelius? – Jag tyckte att problemen hade eskalerat under veckan. – Jag vill betona att jag har stor respekt för Roger Akelius, jag tycker att han är en otrolig filantrop. Han vill väldigt väl och att han har ett otroligt gott hjärta. Men Roger Akelius uttalanden kom ut fel, menar han. – Det är klart att när medarbetare på Academedia får sin skola beskriven för sig på ett sätt som inte stämmer med verklighetsbilden, om tyska baracker och utbildning som inte har förnyats på 4 000 år. Det är klart att många tar det illa vid sig och ser det som provocerande. – Jag är också själv en stor försvarare av den svenska modellen

Affären avbruten – Roger Akelius får inte köpa Academedia av Mellby gård


Han ska betala över 4,5 miljarder kronor i böter – vilket smärtar även för någon så rik som Donald Trump, enligt bedömare. Samtidigt ger sig ex-presidenten nu in på en ny marknad: skor. Är det ett nödrop?  Dagen efter bedrägeriboten mot Donald Trump på 355 miljoner dollar – 3,7 miljarder kronor – klev han upp på en scen i Philadelphia för sin nya affärssatsning: ”Trump Sneakers”. Hans ilskna utrop i fredags om ”häxjakt” och en ”korrupt domare” byttes i lördags till förhoppningar om ”en stor framgång”. Skorna är skinande guldiga. Den amerikanska flaggan skymtar på sidorna. Trots prislappen på nästan 400 dollar sålde de tusen exemplaren snabbt slut på hemsidan. – Domaren kallar honom bedragare och hans totala böter börjar närma sig en halv miljard dollar. Det skadar bilden av honom enormt, så då vill han skapa sig positiv uppmärksamhet. Ett sätt är väl att sälja guldskor, säger Dag Blanck, professor i Nordamerikastudier vid Uppsala universitet. Han beskriver de höga böterna som ett ”mycket hårt slag” – även för en man som Donald Trump. – Det finns en oklarhet hur mycket pengar han just nu har på banken, säger Dag Blanck. Donald Trump har funnits skyldig till att ha blåst upp värdet på familjeföretagets tillgångar och fastigheter, vilket lett till bland annat lägre låneräntor.  Sedan tidigare har ex-presidenten, som återigen siktar mot Vita huset, också dömts att betala 83 miljoner dollar i ett förtalsfall. Översatt till svenska kronor handlar det om totalt över 4,5 miljarder – och ännu mer med räntekostnader. Förutom böter får Donald Trump tre års näringsförbud i New York. Det höga bötesbeloppet visar, säger Dag Blanck, hur allvarligt rätten ser på bedrägeriet. – De menar att han i åratal systematiskt har framställt sig som mycket rikare än vad han är för bankerna. Sedan har han underdrivit tillgångarna visavi skattemyndigheterna. Trump väntas överklaga fredagens dom. Han måste dock föra över ett slags garantisumma medan överklagandet behandlas. – Får han inte fram pengarna kommer myndigheterna att beslagta hans tillgångar, fastigheter och sådana saker, och tvinga fram en tvångsförsäljning, säger Dag Blanck. Så – kan han betala? Den tidigare presidenten hade 2023 en förmögenhet på 2,6 miljarder dollar, enligt Forbes – ungefär 27 miljarder kronor. Åklagarmyndigheten i New York bedömde att den 2021 låg på omkring 2 miljarder dollar. Utifrån det skulle den senaste boten kosta Donald Trump omkring 15 procent av sin förmögenhet. Ovanpå det kommer den tidigare bötesdomen – och ett allt högre berg av rättegångskostnader i flera fall där han är misstänkt. Enligt bedömare som BBC har talat med kan summan överstiga det Trump har tillgängligt. De pekar dock på flera alternativ. – Han måste tänka på vad han ska göra med sina tillgångar, hur han kanske kan likvidera företag för att få fram pengarna, säger Sarah Krissoff, tidigare federal åklagare, till BBC. Kanske är det inte en skokollektion som räddar honom från det hårda slaget mot plånboken. Trots sina rikedomar har han tidigare gjort sig känd för en del dåliga affärer. Till exempel floppade hans satsningar på kött och vodka – genom ”Trump Steaks” och ”Trump Vodka”. – Han har ju tillgångar, framför allt knutet till fastigheter, som han kan sälja. Men det skulle vara en nesa att behöva sälja av skyskraporna, kasinona och bostäderna, säger USA-experten Dag Blanck. Oavsett väg kan en ekonomisk huvudvärk vänta. – Trump, även med felaktiga representationer och lögner om sitt välstånd, är en förmögen person. Men de flesta har inte 400 miljoner dollar liggandes, säger William Thomas, professor i affärsjuridik vid Michigans universitet, till BBC. Enligt Dag Blanck finns ytterligare trångmål för ex-presidenten


Den uppfordrande tonen om det kommande parlamentsvalet står mig redan upp i halsen. Mitt försök att använda ett mystiskt system – AI – för att förstå ett annat – EU – slutade i Kalle Anka-ilska och Swexit-krav. Hur påverkar den svenska inrikespolitiken Europaparlamentsvalet? Det känns som en klämkäck gymnasieuppsats på temat – ”Därför är det viktigt att rösta i landstingsvalet!”  – men det var titeln på ett föredrag jag ombetts hålla.  Frågan skulle kunna ses som en ”prompt”. Alltså den uppmaning man ger till ett AI-system. Att det nu existerar konstgjord intelligens som på sekunder kan förvandla världens pågående informationskaos till begripliga meningar skapar, för oss journalister, en blandad känsla. Det var ju vårt jobb! Nu ombeds vi kroka arm med de tänkande apparaterna och marschera tillsammans in i denna nya sköna värld. Med gott mod skickade jag in den breda frågan om hur svensk inrikespolitik påverkar EU-valet till den namnkunnigaste AI:n, Chat GPT. Ut kröp mening efter mening fylld av totala banaliteter. Om att en valrörelse påverkas av vilka frågor partier väljer att prioritera och hur de kommuniceras. Vilket fick mig att landa i en spännande blandning av lättnad (AI:n tar inte mitt jobb) och frustration (varför är den så dum? Är det jag som är dum? Jävla aspartam-intelligens som lämnar mig en brännande metallsmak i munnen!). Lätt lurad på AI-löftet om produktivitetsökning fick jag helt enkelt göra det jobb jag har betalt för själv. Min första tanke: Svensk inrikespolitik ska inte påverka junivalet är det tänkt. Rent normativt är ju tanken att EU-valet ska handla om just EU-frågor. Om den handlar om säg sjukvårdskrisen är det ett misslyckande för det har EU ingenting med att göra. Det är fullt naturligt att väljarfavoriter i riksdagsval, som migration eller klimatet, även dominerar EU-val eftersom frågorna till stora delar avgörs där. Dock har dessa områden i stora delar fått sina EU-lösningar under den nuvarande mandatperioden. Vilket minskar relevansen för kandidater att kampanja på frågor som redan är avgjorda. Eller hur avgjorda är de egentligen?  SD:s toppkandidat Charlie Weimers säger att han vill riva upp klimatpaketet Fit for 55. Det pratas överlag mycket om en kommande högervåg och vad den skulle innebära för unionen. Skulle EU-parlamentet kunna bli något slags Bryssel-Tidö där kontinentens konservativa och kristdemokratiska partier väljer bort mittensamverkan med eurosossar till förmån för nationalistisk radikalhöger? Motargumentet är att detta är vänsterns hjärnspöke som ska skrämma väljare. För även om en tredjedel av mandaten i parlamentet skulle besättas av tidigare pariapartier efter höstens val så är parlamentet i sig bara en tredjedel av EU-makten. De andra är ministerrådet – de nationella regeringarna – och kommissionen med sin mäktiga byråkrati. Med fattade beslut är unionen som en frodig äldre tant. När EU väl satt sig så kommer hon inte upp i första taget.  Ett annat sätt att tänka kring vad som står på spel för svenska väljare är att vi ska välja 21 av 720 platser i ett parlament som alltså delar makten med två andra institutioner. Rent matematiskt har hela den samlade svenska delegationen av ledamöter runt 0,97 procent av inflytandet i EU.  Ur det perspektivet är det närmast ett under att hälften av svenskarna bryr sig om att rösta. Eller så tänker man lite mer som en ”halvfullt vattenglas”-person att det verkligen spelar roll vilka vi skickar till Bryssel. För en enskild ledamot kan med rätt förutsättningar få väldigt mycket gjort – som Isabella Lövin (MP) visade med sin torsklagstiftning

Henrik Torehammar: Att förstå EU genom AI slutar i Swexit-önskan


Det är rimligt att Sverige lånar för att finansiera energi- och infrastrukturinvesteringar under en viss period framöver. Men vi bör inte se det som ett mål i sig att låna pengar, skriver Klas Eklund. I snart 30 år har Sverige haft ett årligt överskottsmål för de offentliga finanserna. Sedan fem år har vi också ett mål för den offentliga skulden, ett ”skuldankare”. Flera skäl talar för att detta ramverk för finanspolitiken bör omprövas. Några reformatörer vill se ett ”underskottsmål” i stället för ett överskottsmål och ett högre skuldankare. Motdebattörer hävdar att detta riskerar att öppna för oansvariga politiska beslut. Själv delar jag synen att ramverket bör omprövas – men jag ogillar begreppet underskottsmål som leder tanken fel. Låt oss bena upp problemen. Överskottsmålet kom till i en helt annan tid; därom kan jag ge besked, ty jag var med. Det infördes samtidigt med nya regler för budgetprocessen – uppifrån och ned, med treåriga ramar – och syftade till att staga upp budgeten, som led av både osystematiskt beslutsfattande och höga räntor på en växande statsskuld. Det nya ramverket fick önskat resultat, kontrollen blev bättre och skuldökningen bröts. Nu, 30 år senare, är situationen helt annorlunda. Den offentliga skulden är bland de minsta i Europa. Sverige har högt kreditbetyg. Samtidigt finns växande offentliga investeringsbehov i energiproduktion, elnät, VA-nät, järnvägsunderhåll och vägnät. Bygg- och bostadssektorn är i kris. Dessutom måste vi bygga ut rättsväsendet, försvaret och förbättra kvaliteten inom vård och skola. I den meningen är det rimligt att slopa överskottsmålet, tillåta en viss upplåning under en period och acceptera en högre skuldnivå. Detta i synnerhet som överskottsmålet inte längre är förenligt med skuldankaret; fortsatta överskott ger en skuldnivå klart under den önskade. Den senaste långtidsutredningen (SOU 2023:85) presenterar en genomarbetad analys som landar i just dessa slutsatser. Samtidigt finns en poäng i att både bredda och nyansera debatten. Frågan är mer komplicerad än bara ett simpelt val mellan över- och underskott i den offentliga budgeten. Olika svar på de här frågorna ger olika slutsatser rörande den offentliga sektorns storlek och eventuella upplåningsbehov. Andra viktiga frågor rör de ekonomiska framtidsutsikterna: vilket realt ränteläge (räntan i förhållande till inflationen) kommer att råda? Hur förhåller sig räntan till den ekonomiska tillväxten (som ju avgör samhällets förmåga att bära räntekostnaderna)? Hög ränta och låg tillväxt skulle tala mot ökad upplåning. Låg ränta och god tillväxt öppnar tvärtom för högre upplåning. Kalkylen påverkas naturligtvis också av hur ny upplåning används. Förenklat uttryckt brukar ekonomer säga att upplåning är fruktbar om den finansierar investeringar som ger god samhällsekonomisk avkastning, till exempel genom att förbättra energiförsörjning och transportsystem. Löpande konsumtion bör med detta synsätt inte lånefinansieras. Det leder till nästa uppsättning frågor. Vad ska definieras som investeringar respektive konsumtion? Många goda krafter ser sin egen verksamhet som en viktig investering för framtiden – ”Investera i utbildning! Investera i kultur! Investera i folkhälsa!” – även då det är näst intill omöjligt att beräkna ”avkastningen”. Ett nytt ramverk måste därför innehålla riktlinjer vad för som kan lånefinansieras och vad som måste finansieras på annat sätt, i praktiken via skatter

Klas Eklund: Underskottsmål kan leda oss fel


Det finns inte några alternativa realistiska placeringar för en ny begravningsplats i Järva. Det skriver Svante Borg, Kyrkogårdsförvaltningen Stockholm Stad, i en replik om nya begravningsplatsen i Järva.  Hösten 2024 får stockholmarna en ny begravningsplats. En helt unik plats i Järva. Nätverket Låt parken leva hävdar felaktigt att begravningsplatsen inte behövs (SvD Debatt 9/2). Alla har rätt till en plats att begravas på. Många anhöriga vill ha en plats att gå till för att minnas och sörja. Tillgången till gravplatser är en viktig del i stadsplaneringen. En plats att begravas på är en del av livsvillkoren. Att bygga en ny begravningsplats ska ses i ett perspektiv på flera hundra år. Redan i slutet av 1960-talet, innan Tensta och Rinkeby byggdes, fanns idéer om att bygga en begravningsplats i Järvaområdet. Planerna påbörjades i början av 2000-talet och i januari 2021 började bygget. Under tiden har kostnaderna för projektet ökat. Det beror främst på förseningar i kombination med dramatiskt ökade priser för att bygga. Projektet har fullt fokus på att minimera kostnaderna men inflationen är något som ett enskilt projekt inte kan påverka. Nu är det mindre än ett år kvar tills Järvaborna får den begravningsplats som många efterfrågar. En plats i närområdet där de kan begrava sina anhöriga.  Låt parken leva vill stoppa bygget. Det har aldrig varit aktuellt.  Låt parken leva vill placera begravningsplatsen på andra sidan Granholmstoppen. Det har aldrig varit aktuellt. Redan 2008 fattade Stockholms stad beslut om att använda området vid Granholmstoppen. Sedan dess har det inte funnits och det finns fortfarande inte några alternativa realistiska placeringar.  Debattörerna låter påskina att det på kommer att krävas gigantiska belopp för att färdigställa begravningsplatsen. Förvaltningen delar inte den bilden utan gör bedömningen att 108 miljoner kronor i utökad projektbudget är vad som behövs för att göra klart första etappen.  Det är angeläget att begravningsplatsen blir färdig i år. Det är också angeläget att förutsättningarna i Järvaområdet förbättras.  Stockholm stad gör därför den gemensamma satsningen Fokus Järva som syftar till att jämna ut livsvillkoren i Stockholm. Begravningsplatsen i Järva är en viktig byggsten i det arbetet.  Svante Borg
förvaltningschef, Kyrkogårdsförvaltningen Stockholm Stad

Kyrkogårdsförvaltningen: Begravningsplatsen behövs i Järva


Det blev ett herrans liv när polisen och riksdagsledamoten Martin Melin (L) påpekade ett samband mellan fejk-Guccikepsar och gängkriminalitet. Nu har han ångrat sig. Han kommer med ett stort leende. Rutig skjorta, modest nedtonad kavaj och håret bakåtstruket. Ingen mössa, trots minusgrader. Ingen keps, särskilt inte en fejkad modell av lyxvarumärket Gucci. – Jag försöker anpassa min klädsel efter vad jag ska göra och det blir ofta så här lite tjänstemannamässigt uppklätt.  Tystnad.  Han anar vart detta ska leda.  Hade poliserna lämnat dig ifred i en visitationszon? – Det beror på vad man letar efter förstås, men inte av den anledning som du åsyftar.  Martin Melin, polis, Robinsonvinnare, riksdagsledamot för Liberalerna och partiets talesperson i polisfrågor. Nyligen stod han på en presskonferens med blågula flaggor i bakgrunden tillsammans med en utvald skara tunga Tidö-politiker i syfte att berätta om lagförslaget gällande säkerhetszoner – det som tidigare hette visitationszoner. Justitieminister Gunnar Strömmer (M) inledde med en lång drapa om syftet. Polisen ska kunna införa zoner där personer kan visiteras utan konkret brottsmisstanke.  Allvaret var närvarande.  En fråga från åhörarna besvarades av Martin Melin. Den om huruvida en klädstil förknippat med ett brottsligt gäng kan vara skäl nog att visitera en person. ”Alla som går runt med Guccikopiakepsar är inte gängkriminella, men många gängkriminella bär Guccikopiakepsar”, svarade han.  Justitieminister Strömmer visste det som även Martin Melin snart skulle bli varse. Att debatten i den sekunden kantrade för att framåt i huvudsak handla om huruvida ett enskilt klädesplagg kan vara tillräcklig grund för visitation, eller inte.  Och att allt ljus skulle riktas mot polisen Melin.  Vad sa Gunnar Strömmer till dig efteråt? – Han sa ingenting, men jag tror inte att han var nöjd.  Martin Melin är inte rädd för att sticka ut hakan, något han menar är ett personlighetsdrag.  – Jag är tävlingsmänniska som gillar utmaningar och då får man inte vara rädd för att få en smäll.  Just smäll var vad han fick. Hur snacket gått internt inom Liberalerna vill han inte gå in på men S-toppen Ardalan Shekarabi reagerade med att posta en manipulerad bild på honom på Instagram där Melin ses ”läsa” förslaget upp och ned.  I poddar, tv-soffor och på åsiktsplats i media har detta med okulära utpekanden sedan stötts och blötts.  Ångrar du din kepsreferens? – Ja, alltså, med facit i hand så ångrar jag det. Jag tycker fortfarande inte det är konstigt att jag svarar på hur olika grupperingar klär sig, men uppenbarligen så kan man inte det. ”Jag vet hur det fungerar på gatan” Skärmytslingen med Ardalan Shekarabi är både död och begraven, efter att S-toppen personligen bett om ursäkt. Men Martin Melin konstaterar ändå att inlägget var skapat för att dum- och idiotförklara honom, något som han menar följt hans karriär.  Vi återkommer till det för att först ta vägen via det som en gång kallades ”politiska broilers”. Ett epitet som klistrats på politiker som saknat annan yrkeserfarenhet än att via partiernas ungdomsförbund ta spjärn i maktens korridorer för att sedan stanna där till pensionen. Det Martin Melin bidrog med där på podiet när det omdebatterade lagförslaget skulle presenteras är kanske mer än något annat ”snuterfarenhet”.  33 år i uniform i närkontakt med buset. Bland annat utsänd för att hantera Malmös dåvarande gängkonflikt. – Jag vet hur det fungerar på gatan, där är det ingen annan politiker som slår mig på fingrarna. Och jag håller polisens rygg, för deras talan och jag har bara fått positiva reaktioner från kåren

Martin Melin ångrar uttalandet om Guccikepsar och gängkriminalitet


Anhöriga har ännu inte fått se Aleksej Navalnyjs kropp – men den ska finnas på ett bårhus och uppvisa blåmärken, enligt uppgifter i ryska medier. – Myndigheterna är skyldiga att genomföra en obduktion, men jag tror aldrig vi får reda på dödsorsaken, säger Rysslandskännaren Stig Fredrikson. Anhöriga har ännu inte fått se Aleksej Navalnyjs kropp – men den ska finnas på ett bårhus och uppvisa blåmärken, enligt uppgifter i ryska medier. – Myndigheterna är skyldiga att genomföra en obduktion, men jag tror aldrig vi får reda på dödsorsaken, säger Rysslandskännaren Stig Fredrikson. Den resa som Aleksej Navalnyjs 69-åriga mamma Ludmila gjort till den avlägsna regionen Jamalo-Nentsien nästan 200 mil nordost om Moskva har ännu inte givit något svar på hur hennes son, den fängslade, världskände aktivisten, dog. Dödsbudet på fredagseftermiddagen från straffkolonin i staden Charp, som byggdes upp av Gulagfångar under Stalintiden, är fortfarande inte kompletterat med någon orsak till Aleksej Navalnyjs frånfälle. Enligt nyhetsbyrån AP blev mamman med en följelagare från sonens nätverk hänvisad till ett bårhus i regionens huvudort Salechard. Men inte heller det gav någon ny information utöver den tidigare förkunnelsen om ”plötslig död” som inträffat under en promenad. På söndagen publicerade tidningen Novaja Gazeta en artikel där en ambulansförare, som först transporterat kroppen till ett lokalt sjukhus, säger sig ha sett blåmärken på Navalnyjs kropp, men att de inte behöver vara ett resultat av misshandel, utan upplivningsförsök alternativt krampattacker. Den icke namngivne ambulansföraren tillägger att två poliser ska ha hållit vakt utanför det rum som kroppen fördes till, vilket väckte misstankar. ”Det är uppenbart att de ljuger och gör allt de kan för att undvika lämna över kroppen. De kör runt oss i cirklar för att täcka sina spår”, skriver Navalnyjs talesperson Kira Jarmysh på X, enligt AP.  Fängslad sedan 2021 Navalnyj var fängslad sedan januari 2021 då han återvände från Tyskland efter att ha överlevt förgiftningsförsöket under en flygresa mellan orten Tomsk och Moskva sensommaren 2020. Han dömdes senare tre gånger, den sista domen rubricerades extremism och löd på 19 år. ”Jag förstår att det är en livstidsdom, som kan mätas både mot längden av mitt liv och mot livslängden på den här regimen”, sa då Navalnyj. Tvivlet från västvärlden kan sägas vara kompakt:  – Han framträdde ändå på länk så sent som i torsdags och körde sin ironiska stil då han drev med domaren och sa att denne kanske skulle kunna ta från sin feta lön och hjälpa till med att betala böter, säger Stig Fredrikson,  Rysslandsveteran och tidigare SVT-korrespondent i Moskva. Han konstaterar att det alltid är svårt med spekulationer.  Likväl är det där i ovissheten omvärlden söker ledtrådar när den sibiriska permafrosten omsluter Aleksej Navalnyjs sista vila. – Det går att tänka sig någon sorts långsam och plågsam försvagning av hela kroppen. Han led uppenbarligen av sviterna efter nervgiftet novitjok och fick inte adekvat läkarvård. Det var i sig en dödsdom att flytta honom dit upp i sitt försvagade tillstånd, säger Stig Fredrikson. Flyttades norrut i juletid Det var vid juletid som det framkom att Navalnyj flyttats norrut, efter flera dagars tystnad då hans advokater inte visste var han förvarades. – Myndigheterna är skyldiga att genomföra en obduktion, men jag tror aldrig vi får reda på dödsorsaken. Historien upprepar sig. På Stalintiden fick politiska motståndare plötsligt hjärtattack, tillägger Stig Fredrikson

Osäkert om vi får veta orsaken Aleksej Navalnyjs


Den dansanta ensemblen på Backa kämpar med både berättande och berättelser i virvlande, högljudda, underhållande turer i en ny version av Homeros nära 3 000-åriga epos ”Odysséen”. Homeros levde troligen på 700-talet före Kristus, men han skrev inte den vindlande historien om Odysseus starkt försenade hemresa från kriget i Troja. ”Odysséen” gestaltades först muntligt, troligen olika varje gång. Och sedan dess har historierna vidarebefordrats och omvandlats under seklerna, som en del av vår inofficiella västerländska kanon. Nu har Magnus Lindman gjort en bearbetning som tagits om hand av Örjan Andersson tillsammans med skådespelare och dansare på Backa teater. Där handlar det lika mycket om själva berättelserna som om berättandet, sättet att gestalta det som många redan känner till.  Allt börjar med att Gunilla Johansson Gyllenspetz gudinna kommer tuffande i en liten blomsterprydd vagn och inleder ett högtidligt deklamerande. Hon blir snabbt avbruten och återförd till en helt vardaglig värld, där en pojke, Telemachos, saknar sin far, som bara dröjer och dröjer och dröjer med att komma hem.  Och sedan handlar det bara om varför han dröjer. Signalfel, obehöriga på spåret och nedisade tåg är intet mot vad Odysseus och hans män måste kämpa med: fruktansvärda, blodiga episoder, som vi lyckligtvis bara hör talas om, slipper se. Trots att resan slutar med att alla dött utom Odysseus berättar både Homeros och ensemblen på Backa med gott humör. Iklädda långa blåflammiga klänningar dansar de med ormlika eller knyckande rörelser till suggestiv musik och dramatiska ljud- och ljusförändringar. Till deras hjälp finns öar av sand, vindmaskiner och en stor rörlig havsfond.  Alla delar broder- och systerligt på rollerna: det finns en Odysseus i var och en. Han kommer med listiga motdrag mot glupska jättar och monster. Han ger goda råd: öppna inte säcken med alla världens vindar, ät inte upp en ko! Men alla som hört sagor vet hur det går med den saken. Ove Wolf klagar över att behöva berätta om lotusätarna. De gör ju inget! Bara slappar och äter lotusar! (Ni känner till typen.) Även om händelserna är groteska och bortom vår erfarenhet ryms där konflikter som vi kan relatera till: hur ska vi undvika sirenernas förföriska och dödliga locktoner, hur ska vi undvika både Skylla och Karybdis när vi seglar genom ett trångt sund? Efter en spännande, underhållande och i grunden djupt tragisk färd kommer Odysseus äntligen tillbaka. Men här innebär hemkomsten bara förvirring och antiklimax. Slutets totala kaos av snabbt förbiilande referenser till ”Alice i underlandet”, Kalle Anka och mycket mer får jag inget grepp om. Inte heller den lugnt rituella avslutningen. Men ändå: ett riktigt rackarns äventyr!

Recension: ”Odysséen” blir ett virvlande äventyr på Backa teater


Ukrainakriget går mot sitt tredje år – blir 2024 året då kriget tar slut? Chansen till vapenvila och någon sorts samtal har ökat, anser internationella bedömare. Men ryssarna har ett särskilt mål i sikte, anser en rysk bedömare. GENÈVE Ukrainas konflikt har fastnat i skyttegravarna. Amerikanskt miljardbidrag är i farozonen och Ukraina behöver en halv miljon soldater. Är det dags för förhandlingar? – I dag finns inga utsikter till förhandlingar. Men det finns en öppning inom det närmaste året, säger Daniel Warner. Han är analytiker specialiserad på amerikansk politik samt tidigare biträdande chef vid ansedda Graduate Institute i Genève.  Scenario 1 – fredsförhandling i år Ukraina kommer att tvingas till förhandlingsbordet om man inte vill förlora mer av landets territorium, menar han. Troligast är att Ukraina måste ge upp Krimhalvön samt ockuperade områden i östra och södra Ukraina. – Ryssland har inget tillträde till hav förutom i Murmansk. Därför kommer de aldrig att ge upp Krim och tillträde till hamnar i Svarta havet. Ryssland lär också behålla de fyra ockuperade länen Luhansk, Donetsk, Cherson och Zaporizjzja, tror han.  – Om Ryssland ordnar folkomröstningar där kommer många sannolikt att rösta för att tillhöra Ryssland. Ett högt pris för Ukraina, medger Daniel Warner. Men president Zelenskyj är pressad och har inte längre samma medvind som i början av kriget 2022.  – Då var Zelenskyj årets person i världen, sågs som hjälte och höjdes till skyarna som befriare. Nu är Taylor Swift årets person och Zelenskyj måste resa jorden runt för att påminna människor om att Ukraina fortfarande är i krig. Han kan inte fortsätta kräva att Ukraina ska ta tillbaka allt ockuperat territorium från Ryssland, menar Daniel Warner. – Någon måste få Zelenskyj att inta en mer kompromissvänlig attityd. I gengäld får Zelenskyj fred och miljarder till återuppbyggnad av Ukraina. EU-medlemskap är möjligt på sikt men Ryssland kommer aldrig att acceptera att Ukraina blir Nato-medlem, säger Daniel Warner. Det finns enligt honom en möjlig förhandlare – Kina kan komma att spela en viktig roll, eftersom landet vill ha en viktigare geopolitisk position. Men frågan är om väst skulle acceptera Kina som fredsmäklare.  Jussi Hanhimäki, professor i historia vid Graduate Institute, tror att det snarare blir en grupp länder som intar en medlarroll. Han nämner Indien och Turkiet i kombination med något västland eller FN. En annan syn ges av en rysk bedömare med tidigare hög position, som inte vill uttala sig med namn. Han tror att två nyckelspelare får nya ledare under året: USA och Ukraina.  – Med Trump vid makten kommer pressen på Zelenskyj att öka. Om han inte gör som USA vill tvingas han bort och ersätts av någon oligark snarare än en militär person. Då skapas en ny dynamik, säger han till SvD. Scenario 2 – Ryssland vinner på slagfältet Ryssland kan ha fortsatta militära framgångar på slagfältet. Landet har lärt av sina misstag, enligt bedömare. Man har förnyat sin militära taktik, fyller konstant leden med män och har övergått till en krigsekonomi. Vapen kommer från Iran och Nordkorea.  – Ryssland har ett enormt övertag är det gäller vapen och soldater, konstaterar Daniel Warner. I vissa militära kretsar i Ryssland vill man fortfarande att Kiev och resten av Ukraina ska attackeras och bli ryskt, säger den ryske bedömaren. – Ryssland anses ha förlorat kriget så länge vi inte har tagit Kiev. Men vi kan nöja oss med östra och centrala Ukraina. Vi behöver inte ta västra delarna som gränsar till Polen, säger han. Ryssarnas stridsmoral stärks ytterligare av vetskapen att omvärlden, särskilt USA, har fokus riktat åt annat håll, säger Daniel Warner.  – Uppmärksamheten är vänd mot det amerikanska valet, USA:s södra gräns och Mellanöstern. Ukraina kommer först på fjärde plats för USA

Ukraina: Tre år av krig – så kan det avslutas


En tejpbit över munnen när man tränar och sover, för att prestera bättre. Men det finns ett enklare knep än näsandning för att öka kväveoxiden i kroppen. En tejpbit över munnen när man tränar och sover, för att prestera bättre. Men det finns ett enklare knep än näsandning för att öka kväveoxiden i kroppen. Fotbollsstjärnan Erling Haaland gör det. Norska skidskytten Ingrid Landmark Tandrevold och världsettan i tennis Iga Swiatek likaså – tejpar munnen i syfte att prestera bättre. Teorin är att näsandningen syresätter blodet mer, vilket gynnar alla som vill topprestera i konditionsidrotter. Muntejp har spritt sig som en löpeld på sociala medier, där vanliga motionärer och influerare i hälsobranschen visar upp sina igentejpade munnar under hashtagen #mouthtape. Det finns två varianter av fenomenet. En del tejpar munnen medan de sover, medan andra tränar med tejpad mun. Funkar muntejpning vid träning? Men vad är det som skulle göra näsan överlägsen som syresättare? Jon Lundberg är professor i farmakologi på Karolinska institutet och var tidigt ute när det gäller att studera näsandning. – Vi gjorde en studie för 23 år sedan där vi upptäckte att gasen kväveoxid, NO, bildas i bihålorna och att den sugs ner i lungorna när man andas in genom näsan. Eftersom kväveoxid vidgar blodkärlen, ville vi ta reda på om det också påverkade blodflödet och syresättningen, säger Jon Lundberg. Det gjorde det. Dessutom visade forskningen att lungans kapacitet utnyttjas på ett bättre sätt då kväveoxiden hjälper till att även vidga kärlen upptill i lungan, vilket ger ett jämnare blodflöde i hela organet. – Det är bra på många sätt. Att kväveoxid bildas i bihålorna kan vara rent evolutionärt. När vi reste oss på två ben hamnade lungorna ofördelaktigt gravitationsmässigt: Det mesta av blodet rinner ner i lungorna. Med kväveoxid från näsan som kärlvidgare vidgas kärlen uppe i lungan, säger Jon Lundberg. Dricka rödbetsjuice effektivare Men effekten är inte särskilt stor. För en vanlig motionär är skillnaden i prestation försumbar. Då är det bättre att äta nitratrik kost. – Att dricka rödbetsjuice är ett enklare och mer effektivt sätt att få i sig och dra nytta av kväveoxiden. Då begränsas effekten av gasen inte bara till blodkärlen i lungorna, utan påverkar fler ställen i kroppen, förklarar Jon Lundberg. Martin Söderberg är före detta långdistanslöpare på elitnivå. Han är utbildad tränare, har en Master of science i Idrottsvetenskap och arbetar som elitkoordinator på Högskolan i Blekinge. Under sina år som aktiv har han sett träningstrender komma och gå. – På min tid fanns inte internet och sociala medier. Då var det ganska hemligt hur folk tränade, säger Martin Söderberg. Effektivt mot köldastma I dag finns det hur många tvärsäkra träningscoacher som helst online, som mer än gärna förespråkar olika träningsupplägg.  – Folk hoppar på allt möjligt märkligt och fokuserar gärna på små detaljer, när det är mycket bättre att titta på hur du tränar, äter och återhämtar dig. Först när du har koll på de tre grundbultarna kan du börja finslipa detaljer, säger Martin Söderberg. Däremot tycker han att man kan använda näsandning av andra skäl än för att nå bättre resultat. På vintern är det till exempel ett bra knep för att värma upp kall luft. Många konditionsidrottare har stora problem med köldastma. Näsandning kan också vara ett bra sätt att hålla koll på sitt tempo. – Eftersom man inte får i sig lika mycket syre är man tvungen att sänka hastigheten lite grann, säger Martin Söderberg

Rödbetsjuice effektivare än muntejp – forskare om näsandning