Figur 13.94 Varianter med kombinationspilar för körfältsvägvisare, trefältig utformning Varianter på körfältsvägvisare med olika textstorlekar (normalt endast vägnr eller symbol). I första hand centreras den trefältiga delen av märket över det mittre körfältets centrumlinje.


Regelverk, föreskrifter och allmänna råd

Figur 13.95 Varianter på körfältsvägvisare med olika textstorlekar Missförstånd kan uppstå om symbol som hör till viss text placeras på samma rad som annan text. I nedanstående exempel är serveringen belägen på Åstol, campingplatsen i Skärhamn. Figur 13.96 Exempel på kombination av text och symbol F9 Samlingsmärke för vägvisning


På märke F9 Samlingsmärke för vägvisning anges mål som nås via ett gemensamt vägval inom klammern. Under klammerns spets anges det gemensamma vägvalet.


Vid överväganden om märke F9 ska användas är det viktigt att först pröva vägvisningen utifrån de normala kriterier som gäller för aktuell vägvisning. Om målet uppfyller dessa kriterier och vägvisning beviljas kan sedan märke F9 användas om det är lämpligt.


Många vägkorsningar och trafikplatser innehåller mycket information som trafikanterna ska hinna uppfatta för att kunna fatta riktiga och trafiksäkra beslut.


Många gånger kan behov och önskemål om vägvisning inte tillmötesgås för att korsningen eller trafikplatsen redan är ”fylld” med vägvisning. På sådana platser kan användning av F9 Samlingsmärke för vägvisning vara ett sätt att ändå kunna vägvisa till mål som det annars inte finns utrymme för.


Många trafikanter kan ha svårigheter att förstå innebörden av märket. Då är det särskilt viktigt att utformningen och användningen av märket är enhetligt och konsekvent. Det får inte vara för mycket information på märket, och utmärkningen av det gemensamma vägvalet måste vara tydlig för att det inte ska uppstå tveksamheter och osäkerhet.


Mål som anges inom klammern kan förutom geografiska mål även vara inrättningar och anläggningar (såväl vit/svarta som brun/vita).


Märke F9 kan användas på alla vägtyper. Det kan också användas på gator i tätorter förutsatt att det finns utmärkning eller vägvisning som överensstämmer med angivelserna på märke F9.


På märke F9 Samlingsmärke för vägvisning får gemensamt vägval anges med namn, vägnummer eller trafikplatsnummer. Om märke F9 sätts upp på väg som inte har numrerade trafikplatser anges det gemensamma vägvalet med enbart namn och/eller vägnummer.


Figur 13.97 Exempel på utformning av märke F9 med vägnummer och ortnamn som gemensamt vägval. Antalet angivelser inom klammer måste begränsas för att märket ska vara läsbart och lätt att uppfatta. Det bör inte förekomma flera än fyra mål. Om det finns behov av att ange flera än fyra mål kan ytterligare ett märke F9 sättas upp. I sådana fall bör avståndet mellan de båda märkena vara ca 50,0 m inom tättbebyggt område och ca 200 m utom tättbebyggt område.


Märkets grundfärg bestäms även på detta märke av vilken vägtyp märket sätts upp utmed. Färg på angivelser inom klammern ska överensstämma med färg på efterföljande vägvisning till de angivna målen. Nedan följer ett urval av exempel på märken med infogade plattor i olika färger.


Figur 13.98 Märke uppsatt på motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer vägvisas från allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.99 Märke uppsatt på allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer är turistiskt intressant mål som nås via allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.100 Märke uppsatt på allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer nås via motorväg eller motortrafikled men först efter allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.101 Märke uppsatt på allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer är lokalt mål, inrättning eller serviceanläggning som vägvisas från väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.102 Märke uppsatt på motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer är lokalt mål, inrättning eller serviceanläggning som vägvisas från allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.103 Märke uppsatt på allmän väg som inte är motorväg eller motortrafikled. Mål inom klammer är serviceanläggningar som ligger längs enskild väg till Fiskekroken.


Då märket sätts upp på vägar med numrerade trafikplatser kan märke F27 Trafikplatsnummer med aktuellt trafikplatsnummer användas under klammern för att ange det gemensamma vägvalet. Om trafikplatsnumret anges ska inte någon geografisk angivelse finnas med. Däremot måste vägvisningen återfinnas direkt vid avfartens slut. Figur 13.104 Exempel på utformning av märke F9 med trafikplatsnummer som gemensamt vägval.


Om märke F9 innehåller enbart servicesymboler innanför klammern, infogas servicemärken på egna vita plattor och inte på en gemensam vit platta.


Figur 13.105 Exempel på utformning av märke F9 med servicesymboler inom klammern samt trafikplatsnummer som gemensamt vägval.


Märket bör inom tättbebyggt område sättas upp minst 50,0 meter före lokaliseringsmärke som anger det gemensamma vägvalet. Utom tättbebyggt område bör märket sättas upp minst 200 meter före lokaliseringsmärke som anger det ge- mensamma vägvalet. Nedanstående figurer illustrerar placering och användning av märke F9 i olika situationer .


Figur 13.106 Exempel på användning av märke F9 för att vägvisa till orter


Figur 13.107 Exempel på användning av märke F9 för att vägvisa till turistmål, serviceanläggning och plats som visas med vägvisare för enskild väg.


Figur 13.108 Normal placering av märke F9 samlingsmärke för vägvisning utom tättbebyggt område på väg som inte är motorväg eller motortrafikled.


På motorväg, motortrafikled eller annan väg med avfarter där två märken F4 Avfartsorienteringstavla satts upp, sätts märke F9 normalt ca 200 m före det andra märket F4. Om mål inom klammern bedöms särskilt viktiga eller alstrar stor trafik bör märket även sättas ca 200 m före första avfartsorienteringstavlan. Om placeringen av märke F9 kommer i konflikt med uppsatta märken med trafikplatsnamn kan avstånden justeras så att märke F9 sätts ca 100 m före trafikplatsnamnet.


Figur 13.109 Normal placering av märke F9 Samlingsmärke för vägvisning på motorväg eller motortrafikled.


Figur 13.110 Placering av märken F9 Samlingsmärke för vägvisning på motorväg eller motortrafikled där mål inom klammern bedöms särskilt viktiga eller alstrar stor trafik.


Platsmärke används för att kvittera geografisk vägvisning Platsmärke kan också användas för att förbättra möjligheterna att lokalisera sig längs en väg. Detta kan vara särskilt aktuellt i glesbygdsområden där avståndet mellan orter kan vara stort.


Platsmärket kan också användas för att märka ut läns- och kommungränser. Platsmärken med kommun- och länsgräns sätts normalt upp på vägar med vägnummer mindre än 500.


Kommun-, stads- eller länsvapen kan vara infogat i märket. Respektive myndighet bör tillfrågas och själva få avgöra om vapnet ska finnas på märket. Vapnet ska vara registrerat hos riksheraldikern. Figur 13.111 Exempel på F10 Platsmärke med infogat stadsvapen


I de områden där minoritetsspråk talas aktivt och det finns ett dokumenterat namn på platsen enligt god ortnamnssed kan namnet även märkas ut på minoritetsspråket på platsmärket.


Figur 13.112 Exempel på utmärkning på minoritetsspråk Beträffande utmärkning av lokala mål som det vägvisas till behöver inte platsmärke sättas upp för att märka ut en orts centrum. Vid utmärkning av lokalt mål med platsmärke bör följande iakttas. Lokalt mål är vägvisningsmål beläget i tätort innanför de platsmärken som anger tätortens namn. Lokalt mål kan vara en stadsdel, ett industriområde, handelsområde eller annan plats av betydelse för orienteringen. Symbolen för märke G5 Industriområde respektive G10 Handelsområde kan i förekommande fall visas före namnet på området. Sammanfaller gränsen för lokalt mål med tätortsgränsen kan det lokala målet infogas i platsmärket för tätorten.


Figur 13.113 Exempel på lokalt mål som infogats i platsmärke. Platsmärket kan användas för att ange namn på trafikplatser. Märket innehåller då ordet ”TRAFIKPLATS” och namnet på trafikplatsen. Namnet på trafikplatsen anges med den textstorlek som gäller för den vägtyp och plats där märket är uppsatt och ordet TRAFIKPLATS i en textstorlek mindre. Alternativt kan trafikplatsen benämnas XXMOTET. I det fallet ska inte ordet TRAFIKPLATS användas.


Märket placeras normalt mellan första och andra märke F4 Avfartsorienteringstavla. Om första märke F4 Avfartsorienteringstavla utelämnats, placeras platsmärket med trafikplatsnamnet mellan märke F4 Avfartsorienteringstavla och F7 Avfartsvisare enligt placering 2 i Figur 13.114.


Figur 13.114 Exempel på placering av platsmärke med trafikplatsnamn. Platsmärke kan användas för att märka ut namnsatta cirkulationsplatser. Särskilt i tätorter kan namnsatta cirkulationsplatser vara till hjälp vid orienteringen. Namnsatta cirkulationsplatser kan märkas ut med platsmärke även utanför tätorter.


Vanligtvis är cirkulationsplatser benämnda med namn och tillägget ”RONDELLEN” exempelvis ÅBYRONDELLEN. På platsmärket ska normalt tillägget …RONDELLEN användas för undvika att angivelsen på märket blandas ihop med annat platsnamn. Om namnet på en cirkulationsplats är detsamma som namnet på platsen, exempelvis NORRPLAN behöver inte tillägget ”rondellen” anges.


Placeringen av märket måste avgöras från plats till plats. Märket bör dock alltid placeras åtskilt från eventuell vägvisning i cirkulationsplatsen. Om en minicirkulationsplats märks ut kan märket antingen sättas upp på höger sida av tillfart eller, om det finns plats, på rondellen. Vid större cirkulationsplatser, som oftast har vägvisning, kan märket sättas i rondellen. Det riktas då mot den inkommande trafiken.


Figur 13.115 Exempel på platsmärken vid utmärkning av cirkulationsplats. Platsmärken kan vid utmärkning av cirkulationsplats placeras ca 25 meter före cirkulationen enligt alt.1. Vid utrymmesbrist kan märket placeras i rondellen som i alt.2


Vilken placering som än väljs är det viktigt att kontrollera att platsmärket inte blir siktskymmande för trafik i, på väg in mot eller ut ur cirkulationsplatsen. Placeringen kan ha betydelse för oskyddade trafikanter också.


Märke F11 anger namn på en viss väg eller led. Detta betyder att märket kan användas på en namnsatt väg men också på en namnsatt led som kan bestå av vägar med olika nummer och även gator.


Märke F11 sätts normalt upp efter korsningar som bekräftelse på den namnsatta vägens fortsättning. Om det kan råda tveksamhet om den namnsatta vägens riktning i korsning kan märket i undantagsfall sättas före korsningen med tilläggstavla T12.


Man ska vara observant på att användningen av märke F11 kan komma att utöka informationsmängden på ett negativt sätt i vissa korsningar.


Märke F12 placeras där det är lämpligast med hänsyn till läsbarhet och orienterbarhet. Om märket anger vattendrag som korsas av en bro som är kortare än ca 50,0 m kan det placeras vid ena änden av bron. Märket kan då vara dubbelsidigt. Vid broar med längd överstigande ca 50,0 m sätts märket upp vid brons början från vardera hållet.


Märke F12 Vattendrag kan sättas upp för att informera om namn på vattendrag intill vägen eller som vägen korsar. Vattendrag som utmärks med märket bör vara väl synligt för trafikanterna vilket innebär att korsande vattendrag bör vara så brett att man hinner uppfatta att man korsar det. Sjöar som märks ut bör också vara så stora att man uppfattar dem som sjöar.


Utanför tättbebyggt område sätts märke F13 upp 200–400 m efter korsning. Om det är flera korsningar nära varandra sätts märket upp efter sista korsningen. Figur 13.116 Placering av märke F13 avståndstavla efter korsning.


På motorväg och andra vägar med accelerationsfält sätts märke F13 upp cirka 1000 meter efter slutet av accelerationssträckan .


Figur 13.117 Placering av märke F13 avståndstavla efter accelerationsfält Vägnummer kan infogas i avståndstavla. Detta bör göras om vägar med olika nummer leder till de orter som finns upptagna på avståndstavlan.


Figur 13.118 Avståndstavla med vägnummer Om två avståndstavlor sätts upp på grund av ett stort antal angivelser bör fördelningen av vägvisningsmål ske i vägnummerordning och märket med de lägsta numren komma först i körriktningen. Europavägnummer sätts alltid först oavsett vägnummer. Avståndet mellan märkena bör inte vara större än att de samtidigt kan ses men tillräckligt stort för att tavlorna kan läsas utan att störas av varandra. Ett lämpligt avstånd utanför tätorter kan vara mellan 100 och 200 m. Figur 13.119 Exempel på uppdelning på två avståndstavlor.


Efter fjärrortens platsmärke behöver inte vägvisningen innehålla vägnummermärke. Vägvisning kan istället ske till exempelvis CENTRUM.


Vägnummer bör endast infogas i F5 Vägvisare när speciella omständigheter kräver detta. I de fallen anges inte avstånd.


Efter korsning med allmän väg bör ett märke med enbart vägnummer sättas upp som kvitto på vilken väg det är om det inte är infogat i avståndstavlan.


Märkena kan kompletteras med väderstreck där detta bedöms lämpligt. Detta kan vara fallet i en tätort där utrymmet i lokaliseringsmärkena är begränsat samtidigt som det finns anledning att skilja de olika riktningarna för en viss väg åt.


Märke F15 bör inte sättas upp tillsammans med annan permanent vägvisning. På märke F15 bör respektive riktning anges på märket genom att lägga till bokstav för väderstreck.


Märket placeras 100-400 meter före korsning med tilläggstavla T12 Riktning. Alternativt vid god sikt kan märket placeras 50-100 meter efter korsning.


Figur 13.120 Exempel på permanent uppsatta märken F15 Omledningsväg med väderstreck och riktningsangivelse Symboler för fordonsslag och vägnummer kan vara infogade i märket.


I figurerna nedan visas några variationer på märkets utformning. F16 Ökning av antal körfält Figur 13.121 Tillkommande körfält till vänster. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning


Figur 13.122 Tillkommande körfält till höger. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.123 Tillkommande körfält till vänster. Mötande trafik är inte avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.124 Tillkommande körfält till vänster där trafik med tung lastbil är förbjuden. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Förbudet mot trafik med tung lastbil kräver att lokal trafikföreskrift utfärdats och märke C7 Förbud mot trafik med tung lastbil sätts upp där förbudet börjar. Märke C7 ska ha tilläggstavla T22 med text ”Gäller vänster körfält”.


Figur 13.125 Tillkommande körfält till höger där trafik med tung lastbil rekommenderas. Mötande trafik är inte avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Utmärkningen innebär inte att det är förbjudet för trafik med tung lastbil att använda det vänstra körfältet. Det behövs inte någon lokal trafikföreskrift för att sätta upp märket. En viss försiktighet bör iakttas då det gäller att ge förberedande upplysning om ökning av antalet körfält. Om tilläggstavlan av någon anledning inte syns tydligt kan utmärkningen uppfattas som att antalet körfält ökar där den förberedande upplysningen är placerad. Detta skulle kunna leda till riskabla manövrar, särskilt om mötande trafik förekommer. F17 Minskning av antalet körfält:


Figur 13.126 Vänster körfält upphör. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.127 Det yttersta vänstra körfältet upphör. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.128 Vänster körfält upphör. Mötande trafik är inte avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.129 Förberedande upplysning om att vänster körfält upphör. Mötande trafik är avskild med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning. Figur 13.130 Exempel på utmärkning av slutet på omkörningsfält på väg som inte är mötesseparerad.


Figur 13.131 Två körfält i färdriktningen. Ett mötande körfält som inte är avskilt med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning.


Figur 13.132 Upprepning på sträcka med ett mötande körfält som inte är avskilt med mittremsa, räcke eller annan fysisk anordning. Tilläggstavla T1 Vägsträckas längd ska användas.


Figur 13.133 Förberedande upplysning om att körfälten åtskiljs med fysisk avgränsning. Märket ska alltid sättas minst 200 m före avgränsningen och ha tilläggstavla med avstånd.


Figur 13.134 Utmärkning av exempelvis en bro där bredden på de vänstra körfälten inte medger större fordonsbredd än 2,2 m, varför trafik med buss, lastbil och husvagn hänvisas till höger körfält.


Figur 13.135 Utmärkning av väg där motriktad trafik förekommer enbart i form av cykeltrafik som inte är avskild med fysisk anordning.


F19 Väganslutning med accelerationsfält Märkena i Figur 13.136 och Figur 13.137 behövs normalt endast i de fall då siktförhållandena är dåliga så att anslutningen kan vara svår att upptäcka i tid. Märkena kan sättas på huvudvägen eller den anslutande vägen oberoende av varandra.


Om vägen ansluter från vänster ska märket sättas upp både på huvudvägen och på den anslutande vägen. Figur 13.136 Upplysning på huvudvägen om anslutande väg med accelerationsfält på höger sida.


Figur 13.137 Upplysning på anslutande väg om att den ansluter till huvudvägens högra körfält. Figur 13.138 Upplysning på huvudvägen om anslutande väg med accelerationsfält på vänster sida.


Figur 13.139 Upplysning på anslutande väg om att den ansluter till huvudvägens vänstra körfält. Märke i Figur 13.140 ska alltid sättas upp då väg ansluter från vänster.


Figur 13.140 Förberedande upplysning på huvudvägen om anslutande väg med accelerationsfält på vänster sida. Figur 13.141 Exempel på utmärkning av väganslutning från vänster .


F20 väganslutning med separat körfält Märkena i Figur 13.142 och Figur 13.143 behövs normalt endast i de fall då siktförhållandena är dåliga så att anslutningen kan vara svår att upptäcka i tid. Observera att om märket i Figur 13.142 satts upp på huvudvägen ska märket i Figur 13.143 sättas upp på den anslutande vägen.


Figur 13.142 Upplysning på huvudvägen om anslutande väg som fortsätter i eget körfält på höger sida.


Figur 13.143 Upplysning på anslutande väg att den fortsätter i eget körfält på höger sida om huvudvägen. F21 Körfältsindelning före korsning


Figur 13.144 Exempel på utmärkning med märke F6 Tabellvägvisare och märke F21 Körfältsindelning före korsning med separat körfält för högersväng. Notera den inbördes ordningen mellan märkena F6 och F21


Det är lämpligt att väghållningsmyndigheterna på respektive sida av gränsen kommer överens om vem som bekostar och sätter upp märket på ”sin” sida om gränsen.


Då det inte är rimligt att begära att norska myndigheter beslutar om uppsättning av riksmärke för EU-land, bör märket sättas upp på den svenska sidan av gränsen av respektive svenska väghållningsmyndigheter som också bekostar märket och uppsättningen. Figur 13.145 Exempel på utmärkning av gräns mellan Sverige och Norge. Figur 13.146 Exempel på utmärkning av gräns mellan Sverige och Finland .


Informationstavla vid riksgräns: Formellt är informationstavlan inte ett vägmärke utan en reklamanordning.


För information om vissa av de trafikregler som gäller i Sverige kan informationstavla sättas upp efter passage av gräns mot Sverige. Tavlan kan också sättas upp vid färjelägen där internationell trafik kommer till Sverige.


Figur 13.147 Informationstavla vid riksgräns En trafikplats kan märkas ut med F27 Trafikplatsnummer och/eller F10 Platsmärke med trafikplatsnamn. Figur 13.148 Exempel på hur F27 Trafikplatsnummer infogas i andra lokaliseringsmärken


En lokal slinga kan användas i en tätort för att minska behovet av vägvisning. Om vägvisningen utgår från slingan kan trafikanten hänvisas till att följa slingan och få vägvisningen till lokala mål därifrån. Slingan kan vara en ringlinje eller en öppen slinga.


Figur 13.149 Exempel på lokal slinga 13.1.11.1 Enskilda märken All cykelvägvisning har blå grundfärg enligt Vägmärkesförordningen, men kan utefter en cykelled kan utformas med ledens färg. På snabba cykelstråk föreslås vägvisningen ha färgen lila. Märket kan innehålla två mål på samma vägmärke.


Märket behövs ofta där motorfordonstrafiken leds via motorväg eller motortrafikled.


Cykelledsmärket används på särskild anordnad cykelled. Märket får utföras i andra färger. 13.1.11.2 Turist- och rekreationscykling En turistcykelled vägvisas i första hand med F38 Cykelled. En nationell eller regional cykelled har ett nummer som anges på märket. En lokal cykelled har enbart ett namn.


Figur Figur Figur 13.150 13.151 13.152 Exempel på nationell turistcykel- led Exempel på regional turistcykel- led xempel på lokal turistcykelle- d


Figur 13.153 Exempel på turistcykelled med två mål F34 Vägvisare kan användas i några utvalda korsningar där allmän cykelvägvisning till orter saknas eller där trafiksituationen är svårförståelig. Då är textstorleken stor för ledens namn och normal för målen. 13.1.12 Utmärkning av omledning Utmärkning av omledning ska ske enligt VMF och TSFS.


Figur 13.154 Exempel på omledningsväg på landsbygd med permanent uppsatta märken.


I figuren redovisas inte den ordinarie vägvisningen förutom tillvägvisningen till väg E20 med intermittenta vägnummer. Inringade märken kan vara uppsatta och visas permanent, övriga märken ska endast vara uppsatta eller visas när omledning utförs.


Om omledningen gäller längre sträcka än mellan två trafikplatser bör detta framgå genom att märken F15 och eventuella märken F14 med intermittent bård täcks över på berörda platser.


13.1.12.1.2 Allmänna vägar genom tätort Omledningsriktning mot öster Figur 13.155 Exempel på plan för omledning i tätort, östlig riktning. De märken som visas är de som kan användas, inte i den ordning de ska sättas upp . Omledningsriktning mot väster


Figur 13.156 Exempel på plan för omledning i tätort, västlig riktning. De märken som visas är de som kan användas, inte i den ordning de ska sättas upp 13.1.13 Vägvisning till allmänna inrättningar samt serviceanläggningar


13.1.13.1 Exempel på vägvisning till allmänna inrättningar och serviceanläggningar


Märke H1, informationsplats eller H13, rastplats kan användas tillsmmans med namn som ”rubrik” i märket. Övriga tillåtna serviceanläggningar används tillsammans med logotype om det finns, annars namn.


Figur 13.157.Exempel: Utmärkning av rastplats Blåsjön där det finns en bensinstaion vid namn Macken och en restaurang vid namn Syltan.


Man kan visa hur långt det är till den rastplats som kommer efter den närmaste. Det hjäper trafikanten att planera sina pauser. Det är bara märket före den närmaste rastplatsen som kan innehålla logotype eller namn. Figur 13.158 Utmärkning av två på varandra följande rastplatser.


Figur 13.159 Utmärkning av vägnära serviceanläggning som inte är belägen vid den väg där märke H23 satts upp.


Figur 13.160 Utmärkning av serviceanläggningar med företagsemblem och där anläggningarna efter avfarten är belägna åt olika håll på sekundärvägen.


13.1.14 Andra anordningar Riktlinjer för användning av markeringsskärmar i kurva:   X1 med en gul pil används vid ”mjuka” radier   X1 med två gula pilar används vid mindre radier   X1 med fyra gula pilar används vid skarpa kurvor


Figur 13.161 Exempel på vinkelrätt placering av enkla markeringspilar i en kurva och placering så att fordonsförare i motsatt färdriktning inte vilseleds. X10 Stolpmarkeringsanordning Figur 13.162 Exempel på utmärkning


Omfattningen av utmärkning i väg- och gatukorsningar är relaterad till korsningstyp, dimensionerande hastighet, trafikmängder m.m. Generellt kan sägas att ju mera komplicerad en korsning är desto mera vägmärken behövs för att informera och leda trafikanterna genom korsningen. En svårighet är att bedöma hur mycket information som kan ges utan att överskrida trafikanternas möjlighet att tillgodogöra sig informationen.


Så långt som möjligt bör vägmärkena spridas för att undvika koncentrationer i själva korsningen där trafikanternas uppmärksamhet behöver vara riktad mot andra trafikanter.


Användning av orienteringstavlor och tabellorienteringstavlor är ett sätt att ge information om vägval före korsningen, vilket för trafikanten kan innebära att vägvisningen i anslutning till korsningen blir mera en bekräftelse av beslutet om vägval.


Vissa märken måste vara placerade nära korsningar av formella skäl, t.ex. stopp- eller väjningsplikt, stannande- och parkeringsförbud, trafikdelare m.m.


Om man behöver öka synbarheten på någon stolpe i en korsning genom en stolpmarkeringsanordning bör samtliga stolpar förses med stolpmarkeringsanordning.


13.1.15.2 Exempel på utmärkning av korsningar Figur 13.163 - Figur 13.172 visar exempel på användning av vägmärken i några olika korsningstyper. Exemplen ska betraktas som typexempel som kan användas i normalfall. Beroende på förhållanden på platsen kan utmärkningen behöva utökas eller minskas.


I några fall visas även vägmarkeringar eller antydan till sådana men detta är då enbart för att visa koppling mellan vägmärken och markering, exempelvis vägmärke och vägmarkering för väjningsplikt.


Figur 13.163 Exempel på placering av vägvisare vid uppsättning i 3- vägskorsning. Om det är lämpligare med hänsyn till sikt eller utrymme eller för att begränsa stolpantalet kan vägvisarna som visar in på anslutningsvägen placeras på samma stolpe mitt emot anslutningsvägen om huvudvägens bredd är 8,0 m eller mindre. Vägvisare placeras mitt för anslutande väg.


Figur 13.164 Exempel på utmärkning av korsningstyp A med VR60 till VR100 samt måttlig till stor trafik


Figur 13.165 Exempel på utmärkning av korsningstyp C med VR60 till VR100 samt måttlig till stor svängande trafik


I stället för tabellvägvisaren vid körfältet för vänstersvängande trafik kan portalvägvisning vara lämplig om andelen vänstersvängande trafik är stor och vänstersvängsfältet är tillräckligt långt.


Figur 13.166 Exempel på placering av vägvisare vid uppsättning i fyrvägskorsning. Figur 13.167 Exempel på utmärkning av korsningstyp A ≤ 60 km/h samt liten till måttlig trafik eller där det inte är lämpligt med F5 Vägvisare.


Figur 13.168 Exempel på utmärkning av korsningstyp C med VR60 till VR100 samt stor svängande trafik Körfältsvägvisare (portalvägvisning) kan behövas vid stor andel svängande trafik eller om sikten mot markplacerade vägmärken är begränsad.


Figur 13.170 Exempel på utmärkning av liten cirkulationsplats I huvudsak anordnas dessa korsningar inom tättbebyggt område där vägvisning inte behövs. Om vägvisning ändå anses behövas är det lämpligt att placera tabellvägvisare 10,0–50,0 m före korsningen.


Figur 13.171 Exempel på utmärkning av korsningstyp D – cirkulationsplats Exemplet visar placering av tabellvägvisare med enbart riktning rakt fram på höger sida av frånfarterna (inringade). Placeringen av F6 beror på siktförhållanden och synbarhet. Man kan i stället för de inringade tabellvägvisarna sätta upp F5 Vägvisare på refugerna. Då är risken större att de är siktskymmande och då är det ännu viktigare att bestämma den exakta höjden och placeringen på plats.


Figur 13.172 Exempel på utmärkning av korsningstyp A inom tätort Exemplet visar vägvisning till numrerad väg inifrån tätort. Om olika gator/vägar bör användas för trafik till den numrerade vägen kan väderstreck anges tillsammans med vägnumret.


13.1.16 Utmärkning av trafikplatser Portalmonterad vägvisning är mera högklassig än markmonterad och används där väg- och trafikförhållandena så kräver. Därför kan vägvisningen i en tillfart gå från markmonterad till portalmonterad i syfte att förtydliga vägvisningen ju närmare vägvalspunkten man kommer.


Vid landsbygdsförhållanden bör i normalfallet markplacerad vägvisning väljas. Vid inledningssträckans början (där primärvägens kantlinje övergår i körfältslinje) placeras märke F7 Avfartsvisare. Avfartsvisaren bör föregås av två märke F4 Avfartsorienteringstavla med avstånd L1=L2=500 m.


Figur 13.173 Normal markbunden avfartsvägvisning på landsbygd Vid korta avstånd mellan trafikplatser kan avstånden minskas till L1=L2=300 m och L3>100 m. Är L1+L2+L3 mindre än 700 m kan den första förvarningen utelämnas. Minimiutformningen blir då L1=300 m och L3=100 m.


Figur 13.174 Minimistandard vid markmonterad avfartsvägvisning i trånga lägen och liten trafik Vid korta avstånd, särskilt vid extra körfält mellan påfart och avfart (ofta kallat additionskörfält), rekommenderas körfältsvägvisning i portaler, se figur nedan. Den sista körfältsvägvisaren bör placeras i höjd med avfartens spärrområdesnos. Avståndet L1 till den förberedande avfartsvägvisningen bör vara minst 300 m. Avståndet L3 från den förberedande avfartsvägvisaren till slutpunkten på påfartens observationssträcka bör vara minst 100 m. Vid ännu kortare avstånd bör förberedande vägvisning göras separat på ramp och huvudväg.


Figur 13.175 Minimistandard vid portalmonterad avfartsvägvisning i trånga lägen 13.1.16.1 Sekundärvägsanslutningar till trafikplatser Vid en avfartsväg från motorväg eller motsvarande är grundkravet utmärkning med märke C1 på höger sida.


Det är dock lämpligt att förstärka med ett märke på vänster sida. Vid särskilt svåröverskådliga korsningar kan förstärkningsutmärkning genom dubblering av uppsättningen göras. Avståndet mellan uppsättningarna kan vara 30-50 meter. Förstärkning kan också göras genom vägmarkering M19 Körfältspilar på körbanan.


Figur 13.176 Exempel på utmärkning med märke C1 vid en avfartsväg från motorväg eller motsvarande. Figur 13.177 till Figur 13.180 visar exempel på hur sekundärvägar kan utmärkas. Exemplen visar också hur färgdifferentieringen bör tillämpas och hur symbolen för motorväg används vid olika korsningspunkter.


Exemplen visar normalt endast ena tillfartsriktningen komplett. De andra riktningarna utmärks på motsvarande sätt.


Figur 13.177 Exempel på utmärkning av sekundärvägstillfarter till trafikplats av rutertyp Tabellorienteringstavla kan inte användas som alternativ till orienteringstavla vid förskjuten korsning. Det är inte heller lämpligt här eftersom det för riktning rakt fram endast får visa pil och ev. vägnummer.


Figur 13.178 Exempel på utmärkning av sekundärvägstillfarter till trafikplats av klöverbladstyp. Observera att endast halva trafikplatsen visas Symbolen för motorväg på vägvisare används endast i sista vägvalspunkten (påfartsvägen).


Märket för påbjuden körriktning används om det bedöms finnas risk för felkörning mot trafikriktningen.


Figur 13.179 Exempel på utmärkning av sekundärvägstillfarter till trafikplats av halv klöverbladstyp Symbolen för motorväg på vägvisare används endast i sista vägvalspunkten (påfartsvägen).


Utformningen med av- och påfartsvägar placerade intill varandra kan innebära risk för felkörning, dvs. att någon av misstag kör in på avfartsvägen och kommer i fel riktning på rampen och även på huvudvägen. Det är därför viktigt att göra utmärkningen så tydlig som möjligt för att förhindra sådana felkörningar. Märke C1 Förbud mot infart med fordon kan exempelvis sättas på båda sidor om avfartsvägen vid anslutningen till sekundärvägen för att skapa ”portkaraktär”. Som ytterligare åtgärd kan M19 Körfältspilar som visar tillåten färdriktning markeras på avfartsvägen. Figur 13.180 visar exempel på hur droppe kan utmärkas.


Figur 13.180 Exempel på utmärkning av droppe vid rampanslutning till sekundärväg. Observera att det är exempel på vilka vägmärken som bör användas och att bilden inte visar andra märken som exempelvis förbudsmärken, anvisningsmärken, m.fl.


För att minska risken för att trafikanter som kommer från avfartsvägen ska svänga åt vänster i droppen bör märke D1-1 Påbjuden körriktning Höger sättas upp.


Droppen ska inte märkas ut som cirkulationsplats eftersom ”rundkörning” inte kan göras. Däremot ska tillfarterna regleras med väjningsplikt eller – i undantagsfall – stopplikt.


13.1.16.2 Hastighetsbegränsning i av- och påfartsvägar Figur 13.181 och Figur 13.182 visar lämpliga placeringar av märken för hastighetsbegränsning av ramper. Observera att placeringen av vägmärket styrs av föreskrifter.


Figur 13.181 Exempel på normala hastighetsbegränsningar vid påfarts- och avfartsvägar med överblickbar geometri utan tvångspunkter. (Observera att bilden inte visar andra märken som exempelvis stopp- eller väjningsplikt, påbudsmärken, märken för vägvisning, m.m.)


Figur 13.182 Exempel på hastighetsbegränsningar vid droppe. (Observera att bilden inte visar andra märken som exempelvis stopp- eller väjningsplikt, påbudsmärken, märken för vägvisning, m.m.)


13.1.16.3 Portal- respektive markbaserad vägvisning Figurerna nedan visar vilka alternativ som finns för portal- eller markbaserad vägvisning i olika typer av trafikplatser.


Observera att figurerna är schematiska. Måttkedjan börjar vid heldragen linje. Detaljer finns beskrivna vid respektive märke i Krav 2022:001 VGU avsnitt 13.1.10 Enskilda lokaliseringsmärken. Figur 13.183 Två körfält i färdriktningen med enfältig avfart


Fem alternativ finns: Tabell 13.3 Möjliga kombinationer av mark- och portalbaserad vägvisning Alt. Förberedande avfartsvägvisning Förberedande avfartsvägvisning Avfartsväg- visning


Portalalternativen 2-5 bör användas:   då synbarheten behöver förstärkas   vid stora trafikmängder   vid korta trafikplatsavstånd


Figur 13.184 Två körfält i färdriktningen som delar sig i ett körfält för vardera riktningen Två alternativ finns, se Tabell 13.4. Tabell 13.4 Möjliga kombinationer vid avgående körfält Alt. Förberedande avfartsvägvisning Förberedande avfartsvägvisning Avfartsväg-visning


Alternativ 2: bör användas om liten andel av trafiken använder höger körfält, vid dåliga siktförhållanden eller ofördelaktig plan- eller profilutformning.


Figur 13.185 Två körfält i färdriktningen med tvåfältig avfart Fyra alternativ finns, se Tabell 13.5. Tabell 13.5 Möjliga kombinationer vid tvåfältig avfart


Alt. Förberedande avfartsväg-visning Förberedande avfartsväg-visning Avfartsväg- visare Avfartsväg- visning 2 mark mark portal portal 3 slopad portal portal portal 4 portal portal portal portal


Portalalternativen 2-4 bör användas:   då synbarheten behöver förstärkas   vid stora trafikmängder   vid korta trafikplatsavstånd   I alternativ 3 och 4 kan portal P3 slopas om siktförhållandena är goda. Figur 13.186 Tre körfält i färdriktningen med enfältig avfart


Två alternativ finns, se Tabell 13.6. Tabell 13.6 Möjliga kombinationer för tre körfält med enfältig avfart Alt. Förberedande avfartsvägvisning Förberedande avfartsvägvisning Avfartsväg- visning


I normalfall används alternativ 1. Vid korta avstånd mellan av- och påfarter kan alternativ 2 användas. Figur 13.187 Ett körfält i färdriktningen med enfältig avfart.


Fyra alternativ finns, se Tabell 13.7. Tabell 13.7  Möjliga kombinationer vid ett körfält med enfältig avfart Alt. Förberedande avfartsvägvisning Förberedande avfartsvägvisning Avfartsvägvisare


Portalalternativen 2-4 bör användas:   då synbarheten behöver förstärkas   vid stora trafikmängder   vid korta trafikplatsavstånd


13.1.17 Utmärkning av mötesfri landsväg och motortrafikled 13.1.17.1 Övergång från två till ett körfält


13.1.17.2 Långa delsträckor Information om delsträckans längd kan ges med märke F18 Körfältsindelning på tvåfältssträcka med tilläggstavla T1 Vägsträckas längd med början vid märket. Tilläggstavlan bör bara användas om särskilda skäl föreligger som till exempel vid ovanligt lång delsträcka. Märkena bör stå enkelsidigt cirka 100 m nedströms övergångssträckans slut.


Figur 13.188 Utmärkning vid långa delsträckor med information om delsträckelängd 13.1.17.3 Utmärkning med vägmärken av övergång mellan mötesfri väg och vanlig tvåfältsväg


Utmärkningen bör göras tydligare än exempelvis vid slutet av ett omkörningsfält. Detta uppnås med märke A25 och D2 i en större storlek.


Märkena som placeras i mittremsan kan i vissa fall inte utföras i stor storlek på grund av begränsat utrymme. Varnings-, förbuds- och påbudsmärken kan då vara i normalstorlek i mittremsan. Märkena för upplysning om körfält i bredd anpassas likaså till tillgängligt utrymme.


13.1.17.4 Korsningar i anslutning till mötesfri väg Vid övergång från tvåfältsväg till mötesfri 2+1-väg i korsning typ C bör övergångsutmärkningen kombineras med normal korsningsutmärkning enligt följande principer.


I riktning från tvåfältsväg mot korsningen:   Vägvisning för svängkörfält bör ske med F1 Orienteringstavla och F6 Tabellvägvisare.


  Upplysningen om 2+1-vägen med märke F18 Körfältsindelning på sträcka bör placeras före vägvisningen.


  Märken för eventuell hastighetsbegränsning bör placeras mittemellan körfältsindelningstavlan och orienteringstavlan.


I riktning från 2+1-väg mot korsningen:   Märke F1 Orienteringstavla bör placeras 300-400 m före korsningen och märke F5 Vägvisare i korsningen


Figur 13.189 Exempel på utmärkning vid övergång mellan mötesfri 2+1-väg och tvåfältsväg i korsningstyp C med vänstersvängskörfält före den mötesfria vägen


Figur 13.190 Exempel på utmärkning vid övergång från tvåfältssträcka mellan mötesfri 2+1-väg och tvåfältsväg vid korsningstyp C med vänstersvängskörfält före den mötesfria vägen med lokal hastighetsbegränsning och vändplatsutmärkning. Alla vägmärken för hastighet är inte med


Om busshållplatser anordnas i anslutning till korsning på 2+1-väg bör utformning och utmärkning ske enligt Figur 13.191.


Figur 13.191 Exempel på utmärkning vid övergång mellan mötesfri 2+1-väg och tvåfältsväg i korsningstyp C med hållplatser, vändplats och passage för gående. Alla vägmärken för hastighet är inte med.


Har särskild ”ögla” för vänstersvängande trafik anordnats på 2+1-väg bör utmärkning ske enligt Figur 13.192.


Figur 13.192 Exempel på utmärkning av anslutning med ögla. Utmärkning av enkelsidig vändplats bör ske enligt Figur 13.193.


Figur 13.193 Exempel på utmärkning av enkelsidig vändplats. Märke C25 Förbjuden vänstersväng kan också placeras mellan motriktade körfält


Figur 13.194 Exempel på utmärkning av inledning och avslutning av motorväg och mötesfri motortrafikled vid trafikplats. Om vägen inte är motortrafikled ersätts vägmärket E3 Motortrafikled med E2 Motorväg upphör


Utmärkning av övergång mellan mötesfri motortrafikled och motorväg på sträcka sker på motsvarande sätt.


Figur 13.195 Exempel på utmärkning av inledning och avslutning av motorväg och mötesfri motortrafikled på sträcka. Om vägen inte är motortrafikled ersätts vägmärket E3 Motortrafikled med E2 Motorväg upphör.


13.1.19 Utmärkning av fyrfältsväg som inte är motorväg 13.1.19.1 Primärvägsanslutning Refugspetsen kan utmärkas med påbudsmärke D2-1 Påbjuden körbana. Det placeras så nära refugspets som praktiskt möjligt.


Figur 13.196 Vägvisning vid enkel trafikplats och utmärkning av refugspets med normal utformning utan högeravsvängskörfält, typ F.


Vid högeravsvängkörfält kan övervägas att utföra vägvisning med F4 Avfartsorienteringstavla och med F7 Avfartsvisare som då placeras vid högeravsvängkörfältets början, se Figur 13.197. Refugspets kan då utmärkas med X4 Avfartsskärm.


Figur 13.197 Vägvisning och utmärkning av refugspets vid enkel trafikplats, typ F med högeravsvängkörfält


Det bedöms vara en nackdel att ge ett högeravsvängkörfält hög vägmärkesstandard med hänsyn till målet om ett stramt formspråk. Hög vägmärkesstandard bör endast användas då risken för sidokollision bedöms vara liten.


Vid utformning utan högerpåsvängkörfält bör övervägas att stoppreglera högerpåsvängen. Man kan också förstärka utmärkningen med märke D1 Påbjuden körriktning.


13.1.19.2 Förbud mot långsamtgående trafik Om långsamtgående trafik förbjuds bör vägvisning sättas upp för de förbjudna trafikantslagen.


Olika färger och material i beläggningen kan användas för att framhäva gupp, förskjutningar m.m. för att komplettera utmärkning med vägmärken och vägmarkeringar. Olika färger och material ger dock inte trafikanterna några anvisningar som de är skyldiga att följa. Den verkan har endast vägmärken, vägmarkeringar och andra anordningar enligt VMF.


Observera att vägmarkeringar inte juridiskt kan ersättas med skilda ytmaterial som t.ex. storgatsten mellan körriktningar eller markplattor vid övergångsställe.


Om ett farthinder är utformat för den gällande högsta tillåtna hastigheten på den aktuella sträckan behövs normalt inte förvarning om farthinder.


Vid enstaka gupp eller förskjutning ska i normalfallet alltid särskild utmärkning ske, t.ex. med varningsmärke A9 Varning för farthinder, X3 Markeringsskärm för sidohinder, farthinder m.m. eller likvärdig anordning samt vägmarkering M17 Farthinder på guppet. Skälen för utmärkning är att varna och upplysa trafikanter och driftfordon om åtgärderna i dagsljus såväl som i mörker. Behovet bedöms vara större vid gupp än vid förskjutning. Anordning vid sida av gupp bör förses med markeringsskärm för sidohinder.


Inom tätort kan sidomarkeringsskärm monteras i båge. Anpassning av placering av märken i sid- och höjdled kan ske, men hänsyn bör tas till snöröjning, utstickande backspeglar, o.d.


Vid långa utspetsningar kan det behövas flera markeringsskärmar vid tillfarterna. Avsmalningen kan vara enkel- eller dubbelsidig. Följande vägmärken och vägmarkeringar kan vara aktuella, se även figurer nedan:   Märke A5 Varning för avsmalnande väg kan användas vid behov för att upplysa och varna trafikanterna om avsmalningen.


  Märke X3 Markeringsskärm för sidohinder, farthinder m.m. kan användas vid behov för att upplysa och varna trafikanterna om avsmalningen.


Varningsmärke om avsmalnande väg och sidomarkeringsskärm är normalt inte nödvändigt på gata med VR30 eller VR40. Vid VR60 bör övervägas om varningsmärken krävs eller om övriga åtgärder som möblering, ytmaterial m.m. är tillräckliga. Vid avsmalningar kan i undantagsfall finnas behov av att vägleda cyklister.


Figur 13.199 Exempel på vägmärken vid dubbelsidig avsmalning


Figur 13.200 Hastighetsdämpande åtgärd – sidoavståndet mellan båge och körbar yta bör vara minst 0,5 m.


13.1.20.3 Anordnad gångpassage För att underlätta för gående att korsa en gata kan gatan utformas med mittrefug och/eller fartdämpande åtgärd som gupp, avsmalning, eller sidoförskjutning. Varning för gående kan ske genom märke A14. Vid utmärkning med märke A9 Varning för farthinder kan den även förses med tilläggstavla T22 med texten Gångpassage.


13.1.21 Utmärkning av GCM-vägar Om man vill separera gående och cyklister görs detta med vägmarkering.


13.1.21.1 Cykelpassage och cykelöverfart Det finns två sätt att anordna en cykelbanas korsning med väg.


På en cykelpassage har cyklande eller förare av moped klass II väjningsplikt mot trafiken på korsande gata.


Cykelpassagen anges med vägmarkering M16 Cykelöverfart eller cykelpassage. Vägmarkeringen kan kombineras med färgad asfalt, annat material eller något annat som markerar passagen.


På en cykelöverfart har trafiken på den korsande gatan väjningsplikt. Cykelöverfarten kräver en LTF.


13.1.22 Utmärkning av nöduppställningsplatser I normalfallet bör förberedande upplysning ges mellan 300-500 m före nöduppställningsplatsen. Figuren visar exempel på hur en nöduppställningsplats bör vara utmärkt.


Vägmarkeringen kan vara intermittent förbi nöduppställningsplatsen men ska då också vara intermittent på märket.


Figur 13.201 Utmärkning av nöduppställningsplats på 2+1 väg. Linjen på märket E27 anpassas till förhållandena på platsen.


13.1.23 Vägmärkesbelysning Numera klaras synlighetskraveni mörker med de retroreflexmaterial som är godkända för användning på vägmärken. Genom att använda retroreflexmaterial med högre


reflexvärden kan separat belysning av vägmärken med ogynnsam placering från syn- och läsbarhetssynpunkt oftast undvikas.


I tätortsmiljö kan dock separat belysning av vägmärken behövas om den omgivande miljön innehåller mycket bakgrundsbelysning i form av vägbelysning och reklamskyltar. Detta gäller särskilt portalplacerade märken. 13.1.24 Vägmärken och skyltar i tunnel


Se Boverkets föreskrift och allmänna råd om säkerhet i vägtunnlar, {BFS 2007:11, 2 kap, 24§}. I {”Europaparlamentets och Rådets direktiv 2004/54/EG av den 29 april 2004 om minimikrav för säkerhet i tunnlar som ingår i det transeuropeiska vägnätet”} ges bland annat direktiv för vilka vägmärken och informationsskyltar som ska finnas i tunnlar som är 500 m långa eller längre. Direktivet omfattar endast vägar som ingår i det transeuropeiska vägnätet (TEN-T).


Skyltbelysning kravställs i {TRVK Tunnel 11, G.3.2.4}. För att få uniformitet i utmärkningen med vägmärken och andra skyltar bör samtliga tunnlar vars längd är 500 m eller mer märkas ut i enlighet med vad som anges i 13.1.24.2 Informationsskyltar.


I vissa fall, i t.ex. tunnlar med mycket trafik, bör utmärkningen utföras på sätt som anges i 13.1.24.2 Informationsskyltar, även om tunneln är kortare än 500 m.


13.1.24.2 Informationsskyltar Skyltens höjd regleras av BFS 2007:11. Informationsskylten bör placeras parallellt med trafikriktningen.


Figur 13.202 Informationsskylt vid räddningsstation Texten bör vara på svenska och engelska. Om det bedöms nödvändigt kan även skylt med andra språk användas.


Om flera än två språk används bör skyltar på andra språk än svenska och engelska sättas i egen uppsättning för att textmassan ska begränsas på varje skyltuppsättning. Texthöjden bör vara minst 60/44 mm (versal/gemen). 13.2 Vägmarkering och vägkantsutmärkning


Avsnitt 13.2 Vägmarkering och vägkantsutmärkning grundar sig på VMF 2007:90 och TSFS 2010:171. När kravtext återfinns i detta avsnitt är de återgivna från ovanstående författningar. Råden som saknar krav i Krav 2022:001 VGU är kopplade till dessa externa krav.


När vägmarkeringar utförs på cykelbana eller GCM-bana får storleken på vägmarkeringarna vara ned till hälften av de mått som anges för respektive vägmarkering i dessa föreskrifter. 13.2.1.1.1 Motorväg/Fyrfältsväg


13.2.1.2 Tättbebyggt område 13.2.1.3 Längsgående markeringar 13.2.1.3.1 M1 Mittlinje eller körfältslinje


En heldragen körfältslinje kan ensam eller i kombination med en intermittent körfältslinje användas för att förhindra körfältsbyte på vägar med minst två (2) körfält i varje riktning. Detta gäller t.ex. vid avfarter eller påfarter på motorväg. Samråd med trafikingenjör bör ske innan detta utförs.


Kantlinje bör utföras utmed kantstöd för att undvika påkörning. Kantlinje bör utföras på båda sidor av körbanan om behov finns att ha det på ena sidan. Heldragen kantlinje kan också användas för att öka synbarheten.


13.2.1.3.3 M3 Varningslinje Oftast används ledlinje i korsningar som har refuger och där det finns risk att svängande trafik hamnar i fel körriktning.


13.2.1.3.5 M5 Cykelfältslinje Om beläggningen på ett cykelfält ska ges en avvikande färg bör rödbrun färgton användas för att få en enhetlig användning.


13.2.1.3.6 M6 Linje för fordon i linjetrafik m.fl. Markeringen ska vara minst lika bred som markering M1 Mittlinje eller körfältslinje på samma vägsträcka. Markeringen får endast utföras om körfältet för fordon i linjetrafik m.fl. är sådant utan tidsbegränsning.


Vinkeln på inlednings- och avslutningslinjen, d.v.s. antalet dellinjer som behövs, är olika beroende på hastigheten. För ≤50 km/h kan det vara lämpligt med cirka sex meter lång inledningssträcka, se figuren i Krav 2022:001 VGU.


Markering M28 BUSS bör markeras där körfältet börjar och sedan med 300-500 meters avstånd beroende på siktförhållanden på den aktuella platsen.


Texten BUSS får endast utföras där ett körfält för fordon i linjetrafik m.fl. är utan tidsbegränsning.


13.2.1.3.7 M7 Reversibelt körfält Markeringen kan användas där det inte finns utrymme att anlägga två körfält i vardera riktningen och där det finns en stor riktningsskillnad på trafiken morgon och kväll.


13.2.1.3.8 M8 Heldragen linje Heldragen körfältslinje kan användas för att förhindra körfältsväxlingar t.ex. vid påfarter eller avfarter på motorväg. Heldragen körfältslinje kan användas enkel eller i kombination med körfältslinje eller varningslinje. Samråd bör ske med trafikingenjör. Heldragen kantlinje kan användas för att öka synbarheten.


Vid in- och utfarter där det förekommer ”daglig trafik” utförs öppning i heldragen linje och spärrområde.


13.2.1.3.9 M9 Spärrområde Vid hastighet <60 km/h inom tätort kan en trafikö i sin helhet utgöras av en refug. Avståndet räknas från refugen till utsidan av kantlinjen, se Figur 13.203


Figur 13.203 Kantstenstillägg 13.2.1.4 Tvärgående markeringar 13.2.1.4.1 M13 Stopplinje Avståndet mellan den korsande vägens beläggningskant och stopplinjen bör vara minst 1,0 meter. Fordonet får inte med någon del inkräkta på vägbanan som är avsedd för korsande trafik.


I signalreglerad korsning bör avståndet mellan stopplinje och övergångsställe/gångpassage/cykelpassage/cykelöverfart vara minst 2,0 meter. 13.2.1.4.2 M14 Väjningslinje Utformning av väjningslinje görs enligt Figur 13.204.


Figur 13.204 Utformning av väjningslinje Avståndet mellan den korsande vägens beläggningskant och väjningslinjen bör vara minst 1,0 meter.


Figur 13.205 Avstånd mellan den korsande vägens beläggningskant och väjningslinje Avståndet mellan väjnings-/stopplinjen och GCM-passage bör vara minst 5,0 meter för att inrymma ett fordon däremellan, se Figur 13.206. Om det inte finns tillräckligt


med utrymme för ett fordon mellan GCM-överfart och väjnings-/stopplinjen kan den placeras före övergångsstället.


Figur 13.206 Avstånd mellan väjningslinje och cykelpassage. 13.2.1.4.3 M15 Övergångsställe Markeringens längd ska vara minst 2,5 meter. Om markeringen är placerad tillsammans med en cykelöverfart får övergångsställets bredd vara 2,0 meter. Övergångsställe får utgöra ena begränsningslinjen av en cykelpassage eller cykelöverfart.


13.2.1.4.4 M16 Cykelpassage eller cykelöverfart Cykelpassage och cykelöverfart markeras enligt Figur 13.207. Figur 13.207 M16 Cykelpassage eller cykelöverfart


13.2.1.4.5 M17 Farthinder Eftersträva udda antal rutor så att de båda yttre nedersta kan vara fyllda.


Figur 13.208 M17 farthinder. Markeringen M17a anger lämplig placering för cyklande och förare av moped klass II. Markeringen får anpassas efter förhållandena på platsen. Används ofta i signalreglerade korsningar. Figur 13.209 M17a Cykelbox


13.2.1.5 Övriga markeringar 13.2.1.5.1 M18 Förberedande upplysning om väjningsplikt eller stopplikt


Markeringen bör placeras 100-200 meter före väjnings- eller stopplinje, beroende på tillåten hastighet på vägen m.m.. Markeringen används exempelvis när företrädesreglerna har ändrats i en korsning, där sikten fram mot en korsning är begränsad eller om det på annat sätt är svårt att observera korsningen.


Figur 13.210 Vid hastighet > 60 km/h används den större symbolen 13.2.1.5.2 M19 Körfältspilar M19 bör användas på avfartsramp för att minska risken för så kallad spökkörning. För att förtydliga exempelvis förbud mot vänstersväng kan rakt fram-pil användas.


13.2.1.5.3 M20 Körfältsbyte Markeringen bör användas i mittlinjen på tvåfältsväg för att förvarna om heldragen linje eller spärrområde.


13.2.1.5.4 M20a Förberedande upplysning om heldragen mittlinje m.m. 13.2.1.5.5 M21 Förbud mot att stanna och parkera 13.2.1.5.6 M22 Förbud mot att parkera


13.2.1.5.7 M23 Förbud mot att stanna och parkera eller att parkera 13.2.1.5.8 M24 Uppställningsplats Markeringen anger gränsen för uppställningsplats för fordon.


13.2.1.5.9 M25 Gång- och cykelpil Gång- och cykelpil kan användas där det finns ett stort antal gående/cyklande och man vill särskilja riktningarna för att underlätta för trafikanterna.


Markeringen bör användas, där det finns ett stort antal cyklande eller mopedåkande. Markeringen anger vilken yta trafikanten ska åka på.


Markeringen bör användas där det finns ett stort antal gångtrafikanter och där det kan vara svårt att veta vilken yta som är avsedd för gående.


Markering M28 BUSS bör markeras där körfältet börjar och sedan med ca 300-500 meters avstånd beroende på siktförhållandena på platsen.


13.2.1.5.13 M29 Hastighet Markeringen förstärker vägmärket C31 Hastighetsbegränsning. Markeringen bör användas främst där hastigheten är låg, som vid skolor och fritidshem och där man vill förstärka hastighetsbegränsningen.


13.2.1.5.14 M30 Vägnummer Markeringen bör främst användas i komplicerade korsningar, där det är svårt att samtidigt hinna läsa vägvisningstavlor och det underlättar för trafikanten att göra rätt vägval.


Markeringen används tillsammans med märke B2 Stopplikt och M13 Stopplinje. Markeringen bör användas där det av olika anledningar kan vara svårt att observera stoppmärket.


13.2.1.5.17 M33 Rörelsehindrad 13.2.1.5.18 M34 Information Markeringen ger möjlighet att varna, upplysa och vägleda trafikanter. Används ofta tillsammans med vägmärke, för att förstärka budskapet. Används främst där hastigheten är låg. 13.2.1.6 Vägmarkeringsritningar


Vägrensräfflor bör utföras på tvåfältsvägar med hastighet > 60 km/h om gång- och cykeltrafiken är separerad på egen GCM-bana samt att vägrenen är ≥  0,5 m bred.


Beställaren kan ange att bullerremsor ska utföras på platser där särskild uppmärksamhet krävs. Ju fler remsor per grupp desto större blir effekten. Genom att efterhand minska avståndet mellan remsorna och grupperna, åstadkommer man en känsla av fartökning trots konstant hastighet.


Bullerremsor kan utföras upphöjda med vägmarkeringsmassa eller nedfrästa i beläggningen. Om vägmarkeringsmassa används bör höjden vara ca 4 mm. Vid frästa bullerremsor bör djupet vara mellan 4 och 7 mm.


Vägbaneretroreflektorer eller LED-markering används för att förstärka den visuella ledningen. Vägbanereflektorer och LED-markeringar bör användas för att bland annat:   förtydliga vägens linjeföring t.ex. vid skarpa kurvor,   förstärka synbarheten hos spärrområden och refuger,   förstärka avsmalnande körfält och 2+1 övergångar.


I normalfallet bör avståndet mellan vägbanereflektorerna/LED-markeringarna vara 24,0 meter alternativt 36,0 meter beroende på tillåten hastighet. Då reflektorer/LED monteras längs båda kantlinjerna och mittlinje/körfältslinje kan det finnas en fördel med att förskjuta enheterna i mitten relativt enheterna längs kantlinjerna. Vid tillåten hastighet upp t.o.m. 90 km/h innebär detta en förskjutning på 12,0 meter i normalfallet och 6,0 meter förskjutning i horisontalkurva med radie ≤700 meter. Om tillåten hastighet är 100 km/h eller mer blir förskjutningen 18 meter i normalfallet och 9,0 meter i horisontalkurva med radie ≤700 meter.


Tabell 13.8 Användning av LED-markering Användningsområd e Linjetyp c/c- avstånd reflektor/LED hastighet ≤ 90 km/h c/c -avstånd reflektor/LED hastighet ≥ 100 km/h


Mittlinje Körfältslinje Varningslinje Kurvradie ≤ 700 meter Kantlinje Mittlinje Körfältslinje Varningslinje Spärrområde Begränsningslinje 6,0 meter1) 12,0 meter


Avsmalnande körfält Kantlinje 6,0 meter2) 12,0 meter 1) Vid spärrområden över 100 meters längd kan c/c-avståndet ökas till 12,0 meter 2) Om avsmalning sker längs en sträcka över x meter kan c/c-avstånd ökas till 12,0 meter


För kantstolpe på räcke se även avsnitt 7.3.11 Tillsatser och kombinerade anordningar.


Om olika sidoavstånd måste användas bör skillnaden mellan dessa utjämnas längs minst tre stolpavstånd.


13.2.2.1.3 Placering i korsning 13.2.2.2 Räckesretroreflektorer 13.2.2.3 Markeringsstolpar Markeringsstolpar kan även användas i refuger.


13.3.1 Allmänt trafiksignaler 13.3.1.1 Signaler vid korsning med järnväg, spårväg, öppningsbar bro, utryckningsstation, flygfält, tunnel eller påkallande av särskild försiktighet


Signaler med röda eller gula ljusöppningar används i en mängd olika applikationer. Permanenta anläggningar är:   vid plankorsning för järnväg och spårväg, rött sken,   öppningsbar bro, utryckningsstation, flygfält, tunnel eller liknande,   för påkallande av särskild försiktighet, gult sken. 13.4 Varierande hastighet (VH) i korsningar


14 Väg- och gatubelysning 14.1 Val av belysningsklass Förutsättning  Förändring eller uppförande av belysningsanläggning längs allmän väg får inte göras utan väghållarens tillstånd. Detta gäller vid åtgärder som förändrar förhållanden när vägen används till exempel armaturbyten, ombyggnationer och andra förändringar i anläggningen. Byte av ljuskälla i armatur räknas inte som förändring. Byte av armatur räknas som förändring Även vid demontering och borttagning av anläggning eller anläggningsdelar ska tillstånd erhållas innan åtgärd får påbörjas. Ytterligare information finns på Trafikverkets hemsida, förändringar hanteras som ledningsärende. 14.1.1 Belysning på landsbygd


Behovet av belysning beror främst av vägens karaktär och omgivande trafikmiljö. Vägbelysning utanför tätort kan övervägas i de fall då det finns risk för köbildning, mörkerolyckor, störande eller missledande ljus samt frekvent användning av vägren för gående, cykel- och mopedtrafik.


På vägsträckor där man har bedömt att synförhållandena är sådana att de på ett betydande sätt har bidragit till att mörkerolyckor inträffat, bör belysning övervägas. Om olyckorna bedöms bero på bristande visuell ledning bör synförhållandena i första hand förbättras med hjälp av kantstolpar, heldragen kantlinje och vägmärken.


Där det förekommer ljusstarka objekt, till exempel skyltfönster, reklamskyltar eller belysning vid industrier, större idrottsplatser eller annan kommersiell verksamhet nära vägen, kan det medföra att en obelyst vägyta upplevs som mycket mörk och svår att se. I sådana situationer kan det vara nödvändigt att belysa vägen för att skapa acceptabla synbarhetsförhållanden.


När behov av belysning på grund av förekomst av gång-, cykel och mopedtrafik finns, bör belysningen arrangeras så att även området närmast vägen blir belyst.


ULR (Upward Light Ratio), ”uppljus förhållande” som är en parameter som används för begränsning av uppåtljus, och därmed för begränsning av ljusförorening, Det är ljusflödet från en armatur eller av samtliga armaturer av en installation i förhållande till hur mycket ljusflöde ovanför horisontellaxeln i installationen. ULR bör hållas så nära 0% som möjligt.


14.1.1.1.1 Trafikmiljöns svårighetsgrad Trafikmiljöns svårighetsgrad är ett sammanfattande begrepp som beskriver hur besvärlig och krävande den aktuella trafikmiljön är under mörker.


Tabellerna 14.2 och 14.3 i Krav 2022:001 VGU innehåller fall som inte förkommer om man följer kraven på när det ska vara belyst. Det är för att tabellerna ska kunna användas för att välja belysningsklass även på sträckor som normalt ska vara obelysta.


Trafikverket uppför inte belysning om inte kriterier för att ordna belysning enligt VGU är uppfyllda. För annan part som önskar uppföra belysning längs med statlig väg av annan anledning, ska trafikmiljöns svårighetsgrad väljas som ”Liten” enligt Tabell 14.2 i Krav 2022:001 VGU. 14.1.1.2 Korsningar och trafikplatser


Korsningar med ett litet antal svängande, samt korsningar med låg grad av komplexitet behöver inte belysas.


Vid korsningar på belysta vägar ska man normalt använda samma anläggningstyp som på primärvägen. Om korsning vid obelysta anslutande primärvägar ska belysas bör belysningsanläggningen utföras så att trafikanter på primärvägen får tillfredsställande synbetingelser.


Stor komplexitet som nämns i kraven kan vara: a) Högt trafikflöde med stor andel svängande. Med mer trafik, desto mer komplex tenderar trafiksituationen att bli. Både flödet på primärvägen och på sekundärvägen är relevant vid bedömningen.


-b) En korsning, som trots adekvat markering med vägmärken och vägmarkeringar, är svår att upptäcka, förstå eller överblicka i mörker, eller om den är olycksdrabbad i mörker. c) Korsningar med flera körfält. När någon av de anslutande vägarna har mer än två körfält vid själva korsningspunkten kan belysning göra att trafikanterna lättare kan överblicka situationen och planera sin körning. Till den här kategorin räknas i första hand korsningar av C-typ, där det finns separata körfält för vänstersvängande fordon. Även vid korsningar av typen --ögla-- (spansk sväng) där vänstersvängande fordon leds in på en separat väg kan belysning fylla en funktion, åtminstone om antalet svängande är stort. De visuella förhållandena och trafikflödet bör vägas in i bedömningen av huruvida en korsning med flera körfält ska belysas.-


Om siktförhållandena vid korsningen är dåliga kan ett alternativ vara att använda högmastbelysning för att trafikanterna lättare ska uppmärksamma korsningen. Högmastbelysning förutsätter dock beaktande av underhållsaspekter.


Vad som ska betraktas som dåliga siktförhållanden måste avgöras från fall till fall, men en ungefärlig rekommendation är högmastbelysning är lämplig att använda då det är svårt att uppfatta att det är en korsning på dubbla stoppsiktsavståndet.


Trafikplatser bör belysas efter samma principer vad gäller anläggningstyp och anläggningsgeometri, som gäller för i trafikplatsen ingående vägsträckor och korsningar.


Belysningsanläggning för avfartsramper och påfartsramper bör inom samma trafikplats utformas på likartat sätt. För att särskilja ramper, speciellt avfarter, kan man välja att använda en lägre stolpe för att tydliggöra förändringen i trafiksituationen. En lägre stolpe ger känslan av ett mindre vägrum där hastigheterna är lägre.


Vid trafikplatser där ljuspunkter och stolpar bedöms medföra en missvisande visuell ledning kan högmastbelysning övervägas. En sådan belysning skapar ofta en god visuell förvarning.


Att använda lågt placerade ljuspunkter, så kallat ledljus eller positionsljus, för att ge visuell ledning rekommenderas inte. Dels är det olämpligt av drifttekniska skäl, dels kan sådan belysning ge problem med bländning.


Om primärvägen är obelyst behöver trafikplatsens ramper inte belysas, såvida det råder stor komplexitet som t.ex.: a) Högt trafikflöde med stor andel avfart-/påfartstrafik: Ju mer trafik, desto mer komplex tenderar trafiksituationen att bli. Både flödet på primärvägen och på sekundärvägen är relevant vid bedömningen. b) Trafikplatser med svåra visuella förhållanden: Om en trafikplats, trots adekvat markering med vägmärken och vägmarkeringar, är svår att upptäcka, förstå eller överblicka i mörker, eller om den är olycksdrabbad i mörker, bör belysning övervägas. c) Risk för köbildning på ramperna: Om det finns risk för köbildning eller stillastående trafik på ramperna, till exempel beroende på trafiksignaler i anslutning till sekundärvägen, kan det vara lämpligt att belysa trafikplatsen. d) Trafikplats med stor andel anslutande, avvikande, stillastående och växlande trafik i mörker samt där bilförarna utsätts för störande ljus i stor omfattning.


Om man väljer att ha belysning är det lämpligt att belysa påfarter/avfarter, ramper och korsningar med sekundärvägen. Primärvägen behöver inte belysas.


Korsningar där ramperna ansluter till sekundärvägen bör belysas om de visuella förhållandena är dåliga.


Om man vid påfarter/avfarter på obelysta vägar väljer att belysa påfarter/avfarter, bör hela påfarten/avfarten belysas. Att belysa en påfart/avfart med enstaka stolpar rekommenderas inte, eftersom vägen bakom den belysta ytan – där det ofta är en kurva – blir mörk och syns dåligt.


14.1.1.2.3 Cirkulationsplatser Stolpar inom cirkulationsplatser blir ofta påkörda varför man måste vara extra noggrann vid val av placering.


Vid obelyst väg ska belysningen i cirkulationsplatsen synliggöra till- och frånfarter. Hur lång sträcka av de anslutande vägarna som ska belysas måste avgöras från fall till fall. Vid höga trafikflöden, framför allt på vägar med högre hastigheter, kan det vara lämpligt att belysa några hundra meter av de anslutande vägarna, för att förbättra synförhållandena vid köbildning. I annat fall kan det vara tillräckligt med några få stolpar.


Effektbelysning av rondellen kan, förutom att fungera som utsmyckning, bidra till att cirkulationsplatsen synliggörs på ett bättre sätt i mörker. Vid planering och anläggning av effektbelysning är det viktigt att beakta bländningsaspekter samt risken för att belysningen blir missledande eller kan förväxlas med fordonsbelysning. Stor omsorg behövs vid planering av ljusriktningar och avskärmning för att undvika bländning av trafikanter.


14.1.1.3 Sidoanläggningar 14.1.1.3.1 Busshållplatser Belysning för busshållplats bör utformas med beaktande av busstrafikanternas och busschaufförernas behov. Detta innebär bl.a. att belysningen bör vara utformad så att uppställda bussar inte orsakar störande skuggor för busstrafikanterna vid av- och påstigning. Belysning bör vara tillräcklig för att kunna läsa tidtabell.


För belysningskrav för spårvagnshållplats hänvisas till {SS-EN 12464-2:2007 (Ljus och belysning – Belysning av arbetsplatser – Del 2 Arbetsplatser utomhus)}.


14.1.1.3.2 Parkeringsplatser Även vid obelysta vägar kan det finnas anledning att belysa parkeringsplatser, till exempel för infartsparkeringar vid bussbytesplatser. Armaturerna bör då ha minst avskärmningsklass G*6.


Om vändplatser på obelysta vägar belyses separat bör belysningsklass C5 väljas. 14.1.1.3.4 Rastanläggningar 14.1.1.4 Övergångsställen Se avsnitt 14.1.2.4 Övergångsställen.


14.1.1.5.1 Broar och öppningsbara broar Vid placering av stolpar bör, i förekommande fall, hänsyn tas till trafik på underliggande väg så att störning av den visuella ledningen undviks. Även för trafik som passerar under bron bör estetiska synpunkter beaktas.


Vid placering av ljuspunkter bör det beaktas att störande skuggor eller bländning inte uppkommer för eventuell väg-, sjöfarts-, järnvägs- eller spårvägstrafik under bron.


Stolpar bör placeras på land eller på intilliggande fasta brodelar. På svängbroar och lyftbroar kan stolpar normalt anordnas. Vägbelysning på bro vid långa klaff- och rullbroar kan t.ex. anordnas genom högmastbelysning. 14.1.1.5.2 Bryggor och färjelägen


Utformningen av belysningsanläggningen anpassas till gatans karaktär. Lågt placerad belysning används för gående, belysning för biltrafik placeras högre. Belysningen bör göra stadsrummet överskådligt och behagligt att vistas i. Rumsupplevelsen blir tydligare om uterummets väggar är belysta.


Även om det finns ett generellt krav på att vägar och gator i tätort ska vara belysta finns ibland anledning att överväga att inte belysa.


Utformning av belysningsanläggning anpassas till aktuell trafiksituation och miljö. Detta gäller även exempelvis övergångszoner med randbebyggelse och mindre bebyggelsegrupper/ bybildningar.


Vägar i tätort som inte har blandtrafik och/eller oskyddade trafikanter bedöms enligt förutsättningar i avsnitt 14.1.1 Belysning på landsbygd. Typ av väg som är aktuellt är exempel genomfartsväg med högre hastighet där det inte förekommer gång eller cykeltrafik.


En annan orsak till att inte bygga vägbelysning kan vara av hänsyn till naturreservat, negativ påverkan på speciella habitat, observatorier eller speciella verksamheter som kräver ostört mörker. Beslut att inte bygga vägbelysning i tätort hanteras enligt rutin för avsteg från VGU.


14.1.2.1.1 Trafikmiljöns svårighetsgrad 14.1.2.2 Korsningar och cirkulationsplatser


14.1.2.2.3 Cirkulationsplatser Stolpar inom cirkulationsplatser blir ofta påkörda. Därför måste man vara extra noggrann vid val av placering.


Vid planering av belysning bör helhetsintrycket av stolpar och master från belysning och vägmärken beaktas.


14.1.2.3.2 Bussterminaler och busshållplatser 14.1.2.3.3 Parkeringsplatser 14.1.2.4 Övergångsställen Den högre belysningsklassen bör omfatta en sträcka av 50 m före och 50 m efter det markerade övergångsstället samt en bredd av minst 5,0 m av intilliggande sidoområde på vardera sidan av körbanan.


Vid hög vägyteluminans är det möjligt att åstadkomma en god negativ kontrast mot bakgrunden. Om inte en god negativ kontrast uppnås genom ordinarie vägbelysning kan separatbelysning ordnas. Separatbelysningens syfte är att skapa positiv kontrast av passerande genom att med hjälp av vertikal belysning belysa den sida på passerande som är vänd mot trafiken.


Positiv kontrast uppnås genom att ordna vertikal belysning, eller genom att den vertikala belysningsstyrkan ökas, med hjälp av separat belysning för ändamålet.


På ett 2m högt vertikalt plan mitt på övergångsstället bör den vertikala belysningsstyrkan inte understiga 20 lux. Den vertikala belysningsstyrkan bör vara högre än den horisontella på övergångsstället.


Vid utformning av separatbelysning är dess position och orientering i förhållande till övergångsstället viktigt.


Anpassning av den vertikala belysningsstyrkan i förhållande till övrig belysning behöver göras. Den vertikala belysningsstyrkan får inte vara för hög i förhållande till den horisontella belysningsstyrkan och den får inte blända förare. 14.1.3 Belysning av GCM-vägar


GCM-vägar kan delas in i fyra olika huvudtyper enligt nedan:   Cykelvägar i regionala huvudstråk. Belysning av dessa stråk prioriteras framför belysning av övriga GCM-vägar.   Övriga regionala stråk för vardagscykling.


  Skolpendlingsväg/viktiga målpunkter för aktivitet under den mörka tiden på dygnet (idrottshall, station, kaféer, m.m.). Dessa typer ingår inte alltid i regionala huvudstråk, men belysning av dessa bör ske även utanför tättbebyggt område.   Samordning av belysningsstolpars placering och trädplacering bör ske enligt avsnitt 8.6.6.3.


Omgivningsljuset delas in i fyra olika miljözoner enligt nedan ({SS-EN 12464-2}):   E1 utgörs av mörka områden, som landsbygdsområde eller nationalparker och andra skyddade områden med inget eller väldigt svagt omgivningsljus   E2 utgörs av områden med allmänt svagt omgivningsljus, såsom industri-eller bostadsområden på landsbygden   E3 utgörs av områden med medelstarkt omgivningsljus, till exempel samhällen, industri-eller bostadsområden i förorter   E4 utgörs av områden med starkt omgivningsljus, såsom stadskärnor och handelsområden


Om en GCM-väg är skild från körbanan genom t.ex. vegetation eller om det är önskvärt med hänsyn till miljön, kan GCM-vägen belysas separat.


GCM-vägar bör ha ett omgivningsljus som sträcker sig minst 2,0 m utanför GCM- vägen. Belysningen vid olika typer av hinder och där vägen ändrar karaktär bör utformas så att hinder framträder tydligt. Exempel på hinder och förändringar är vid trappor, där


vägen ändrar riktning kraftigt, vid korsningar, vid passage och i anslutning till tunnlar för GCM-trafik.


14.1.3.2.1 GCM-väg intill körbana 14.1.3.2.2 Karaktär och orientering Genom att stolparna så långt det är möjlig placeras på samma sida av GCM-vägen blir riktning och utsträckning tydligt.


Ett avsteg från detta kan göras när det finns ytor som bildar speciella platser. Dessa platser kan ges en karaktär som bryter stråket och kan förknippas med platsen. Syftet är att öka orienterbarheten och vara en trygghetsskapande faktor.


14.1.3.3 Belysning av GCM-vägar under bro Med nattbelysning avses belysning som följer tänd och släcktider för belysning på anslutande GCM-väg.


Med dagbelysning avses belysning som tänder när belysning på anslutande GCM-väg släcker och omvänt. För dagbelysning bör medelbelysningsstyrkan på väggen från 1,2 m och uppåt vara minst 250 lux.


Det är lämpligt att använda armaturer som är avskärmade i blickriktningen men ger ljus på väggar och tak.


Genom att lysa upp passagens väggar så minskar kontrasten mellan vägg och vingmur. Avgörande för trygghetskänslan på en GCM-väg under bro är möjligheten till genomsikt. För att inte motverka genomsikten är det viktigt att armaturerna är väl avbländade i blickriktningen in genom passagen. Armaturerna bör placeras i taket eller högt upp på väggen. Genom att lysa upp väggar och tak så minskar kontrasten mot synliga ljuspunkter. Ytorna direkt utanför mynningen är ofta dåligt belysta i kontrast till innebelysningen. Är det ljust ute behövs mer ljus i passagen.


För mycket ljus i passagen nattetid fördunklar omgivningen och gör det svårt att se bortom ingången.


Idealet ur säkerhets- och underhållssynpunkt är en bred rak passage utan invändiga prång och rena öppna entréer. En regelbunden tillsyn av installationen krävs för att minimera effekterna av vandalisering och förstörelse. Armaturerna bör vara slagtåliga och enkla att tvätta. Blir glas eller kupa sönderslaget bör det inte finnas lätt åtkomliga spänningsförande delar bakom.


Tunnlar med dagbelysning bör dämpas under natten, dels för att spara energi och dels för att balansera ljusnivån i och utanför tunneln.Belysning i tunnlar med få GCM- trafikanter bör också närvarostyras. Styrningen bör utföras så att tunneln aldrig är helt släckt utan går från lågnivå till högnivå vid närvaro.


Belysningsklassernas nivåer bör inte överskrida mer än 20% av klassens minimikrav (luminansnivå och belysningsstyrka).


14.2.1 Belysningsklasser för vägar och gator 14.2.1.1 Belysningsklasser vid motortrafik 14.2.1.2 Belysningsklasser vid konfliktzoner


14.2.1.3 Belysningsklasser för gående och cyklister Bra färgåtergivning bidrar till bättre ansiktsigenkänning.


Tabellen kan även användas för moped klass II. HS-klass kan användas som alternativ till P-klass när man vill ta hänsyn till markytor som har mer struktur än plan asfalt, till exempel för gågator, eller torg med stenläggning. Halvsfärisk belysningsstyrka ska vara enligt HS-klass Tabell 14.1 Klass Halvsfärisk belysningsstyrka E hs i lx [minimum driftvärde]


HS4 Prestanda ej fastställd Prestanda ej fastställd


14.2.1.4 Tilläggskrav för vertikal belysning SC-klass kan användas som tilläggskrav på torg och gatuytor när man vill ta hänsyn till vertikal belysning på objekt som inte är plana ytor.


Halvcylindrisk belysningsstyrka (Esc) ska mätas på ett plan minst 1,5 m över mark, med därför avsedd lins. Halvcylindrisk belysningsstyrka ska vara enligt Tabell 14.2.


Tabell 14.2 SC-klass för halvcylindrisk belysningsstyrka Semicylindrisk belysningsstyrka Klass E sc,min i lx [driftvärde]


EV-klass kan användas som ett tilläggskrav för plana vertikala ytor som ska belysas, till exempel skyltytor eller fasader.


Vertikal belysningsstyrka ska vara enligt Tabell 14.3. Tabell 14.3 EV-klass för vertikala plana ytor Vertikal belysningsstyrka Klass E v,min i lx [driftvärde]


14.2.2 Klasser för begränsning av bländning och kontroll av störande ljus


14.2.2.1 Avskärmningsklasser, (G*-klasser) 14.2.2.2 Bländningsklasser baserade på bländtalsindex Förutsättning  Bländtalsindex kan användas för att ställa krav på graden av obehagsbländning från armaturer avsedda för GC-vägar. Det beräknas som armaturens maximala ljusflöde vid 85 grader från lodlinjen i relation till projicerad area på armaturens lysande yta. Lågt ljusflöde och stor lysande yta ger ett lägre värde (högre klass).


Beräkningsförutsättningar finns i SS-EN 13201-2:2016. Annex A.2. Bländtalsindex enligt Tabell 14.4 tillämpas för att ställa krav på grad av obehagsbländning från armatur avsedd för GC-vägar. Tabell 14.4 Bländtalsindex Klass D0 D1 D2 D3 D4 D5 D6 Bländtalsindex [maximum] – 7 000 5 500 4 000 2 000 1 000 500


14.3.1 Anpassning till omgivningen 14.3.1.1 Angränsande anläggningar 14.3.1.2 Angränsande miljö Utgångspunkten bör vara att belysningsanläggningen kan tillföra miljön kvalitéer och framhäva och understryka miljöns arkitektoniska utformning och särart, såväl på natten som på dagen. Effektbelysning bör vara riktad nedåt för att minimera ljusförorening. Belysningsanläggningarnas funktionella egenskaper bör dock vara oförändrade.


Vid större belysningsanläggningar och särskilt i känsliga miljöer bör konsekvenserna för omgivningen studeras extra noga. Man bör vara försiktig med belysning i närheten av till exempel naturreservat och astronomiska observatorier. Det finns valmöjligheter att inte sätta upp ljuspunkter alls eller att införa nattreduktion under största delen av natten.


Andelen blått ljus (<500nm) från ljuskällor bör begränsas för att generellt reducera påverkan (på dygnsrytmen hos) av djur och på naturen. Färgtemperaturen bör därför begränsas till 3000K för alla ljuskällor utomhus och i specifika fall, exempelvis i närheten av känsliga miljöer, naturmiljöer eller vattenmiljöer, begränsas till maximalt 2000-2200K. Ljusmängden för UV-ljus och IR bör vara obefintlig.


Ljus från elektriska ljuskällor bör begränsas i och nära akvatiska miljöer, såsom havsmiljöer, sjöar, vattendrag eller våtmarker. Många arterna i dessa miljöer är extra känsliga för elektriskt ljus i mörkerförhållanden och flertalet är även skyddade. Därför kan man vid användning av elektriskt ljus i mörker i och nära akvatiska habitat få allvarliga ekologiska konsekvenser som är oönskade


Belysningsanläggningar bör utformas:   att de framträder så litet som möjligt, både sedda både från vägen och från omgivningen i dagsljus,   att anläggningen på ett naturligt och harmoniskt sätt passar in i och är ett tillskott i miljön,   att de sedda från vägen i mörker bidrar till att ge trafikanterna en klar och entydig bild av vägmiljön och god visuell ledning,   att de ges en sådan skala och dimension så att de harmoniserar med vägen och omgivningen, och   att de sedda från omgivningen i mörker inte blir dominerande och att belysningen i övrigt inte blir störande.


Belysningsanläggningar på broar bör utformas så att de harmoniserar med bron. Öppna platser, torg och liknande ytor bör få en anläggning som passar in i den miljön. Vid val av anläggningsdelar bör estetiska synpunkter beaktas.


Vid val av armaturer bör bl.a. beaktas att storleken är anpassad till stolphöjden och att formen och ytbehandlingen är tilltalande. Vid val av stolpar bör bl.a. beaktas:   att kvoten mellan stolpars armlängd och vertikal stolpdel bör vara högst 0,25,   att stolparmar normalt bör luta 2  till max 5   över horisontalplanet, och   att även förzinkade stolpar i estetiskt känsliga miljöer kan behöva målas.


Vid val av elanläggning bör i vissa fall av estetiska skäl luftledning undvikas. Anläggningsdelar bör väljas så att de tillsammans ger intryck av en naturlig och harmonisk enhet.


För vägbelysningsanläggning som ligger inom 150 m från kraftledning med systemspänning 130 kV och uppåt behövs ofta särskilda åtgärder för att motverka de risker som kraftledningen medför. Kontakt med ledningsägaren för samråd om lämpliga åtgärder bör ske så tidigt som möjligt. 14.3.2 Anläggningsprinciper


14.3.2.4 Styrsystem och ljusreglering Styrsystem typ 4 enligt {TDOK 2013:0580 Elkraftsanläggningar. Styrsystem för belysningsanläggningar för väg}ska inte användas.


Användning av system av typ 4 innebär i de flesta fall att komplexa funktioner och system ska hanteras. I nuläget överstiger inte nyttan med komplexiteten kostnaderna


för att upprätthålla funktionalitet, robusthet och säkerhet på denna typ av anläggningar. System av typ 1-3 ska användas, hänsyn ska tas till möjlighet till aktuell energibesparing, belysningsanläggnings påverkan på kringliggande miljö mm.


Nattreduktion eller närvarostyrning bör tillämpas så långt det är möjligt för att undvika ekologisk påverkan.


Nattreduktion innebär att ljusnivå minimeras till en lägsta acceptabel nivå, men inte att anläggningar släcks. Närvarostyrning kan vara ett sätt att åstadkomma nattreduktion av belysning.


Närvarostyrning ska inte tillämpas utan att föregående utredningar av påverkan på trafiksäkerhet, eller kontroll av andra för belysningen viktiga funktionskrav, genomförs.


I armaturer inbyggd nattsänkning ska utföras enligt figur 4 i {TRVINFRA-00145 LED-armaturer}, ”Preprogrammed stand-alone dimming”.


14.3.2.5 Ljuspunktsplacering Vid bestämning av ljuspunktshöjden, eftersträvas så låg placering som möjligt, men i det enskilda fallet bör hänsyn bland annat tas till:   behov av samordning med befintlig anläggning,   synpunkter och önskemål ifråga om utformning,   möjligheterna att fästa bärlinor och konsoler i byggnader,   förekommande stolpstandard,   föreskrifter om minimihöjd vid bärlineupphängda armaturer,   erforderlig fri höjd över vägbana, och   maximal ljuspunktshöjd vid högspänningsledning eller inflygningskorridor vid flygfält.


Minsta tillåtna avstånd för stolpe till vägbanekant med hänsyn till säkerhetszon och det fria rummet framgår av andra avsnitt.


Av underhållsskäl bör minsta avstånd mellan stolpe och vägbanekant (asfaltskant) vara minst 2,0 m. Avståndet kan minskas till 1,0 m vid busshållplats.


På GCM-vägar bör stolpar placeras på minst 1,0 m fritt avstånd från vägbanekant (asfaltkant). Snöröjning bör beaktas vid placering av stolpar.


Påkörningsrisk för oskyddade trafikanter bör beaktas vid placering av stolpar. I avsnitt 7.4.3 om eftergivlig utrustning finns krav och råd som påverkar stolpens placering.


14.3.2.7 Belysningsstolpar, linor och fundament I avsnitt 7.4.3 om eftergivlig utrustning finns krav och råd som påverkar stolpens utformning.


Stolpar kortare än 8 m används i huvudsak för att belysa konfliktpunkter och liknande när separatbelysning ordnas, inom tätort eller längs vägar med lägre hastigheter. På landsbygd är det ofta olämpligt att använda stolpar kortare än 8 m då det innebär att det blir korta avstånd mellan stolpar och jämnhetskrav kan vara svårt att uppnå. Korta avstånd innebär även att antalet stolpar längs en sträcka blir fler till antalet och därmed att risken för en eventuell påkörning ökar.


Porfyr (röd färg) är slitstark och används överlag vid mycket höga trafikflöden, men det förekommer även kvartsit och granit. Porfyr finns även vid låga trafikflöden i stora delar av Dalarna på grund av tillgängligheten. Reflektionsegenskaperna kan skilja sig åt beroende på slitlagrets sammansättning och kan ändras efter omläggning av slitlager.


14.3.2.9 Adaptationssträckor Anläggningsgeometrin (ljuspunktshöjd, överhäng och ljuspunktsavstånd) bör vara densamma på adaptationssträckan som på anslutande fullt belysta vägsträcka.


Medelluminans på adaptationssträckor vid olika belysningsklasser bör vara 30 % av anslutande fullt belysta vägsträcka.


För separat belysta korsningar utförda med högmaster erfordras normalt ingen adaptationssträcka. Där belysningen upphör bör reflekterande kantstolpar uppsättas på en sträcka av minst dubbla adaptationssträckan, dock minst 300 m.


Adaptationssträckor bör anordnas på rak vägsträcka eller i horisontalkurva med radie minst 1,5 gånger minimiradien vid resp. referenshastighet se Tabell 14.5 (minimiradie för anordnande av adaptationssträcka).


Vid mindre radie bör adaptationssträcka i första hand avslutas efter kurvan. I andra hand bör adaptationssträckan avslutas på ett avstånd före kurvan som är minst lika med adaptationssträckans längd.


Tabell 14.5 Minimiradie för anordnande av adaptationssträcka Referenshastighet Kurvradie 14.3.2.10 Visuell ledning På en väg där länkarna är obelysta kan en tidig visuell varning för annalkande korsning, cirkulationsplats eller trafikplats vara önskvärd. I sådana fall bör belysning med högmast övervägas.


14.4 Beräkning av prestanda Bibehållningsfaktor fås i {TRVINFRA-00145 LED-armaturer}. 14.5 Metoder för mätning av belysningsprestanda


14.6 Belysning i vägtunnlar och på väg under bro Förutsättning  I avsnitt 14.6 så behandlas belysning i vägtunnlar och belysning på vägar under broar. Principerna för belysningsdesign är densamma för de två typerna. Fortsättningsvis i avsnittet används termen tunnel för vägtunnel respektive väg under bro.


Hur man bör anordna och tillämpa Tunnelbelysning är omfattat beskrivet i {SS- CEN/TR 14380 Ljus och Belysning – Tunnelbelysning}, {CIE 88 Tunnel lighting} samt {SS-EN 16276 Utrymningsbelysning i vägtunnlar}. Dessa råd bör efterlevas!


För att kunna dimensionera Tunnelbelysning behöver projektör ta reda på hur tunneln och armaturer tvättas samt i vilket intervall samt om vilken om tunneln t.ex. har smutsavvisande beläggning. Mer om det finns i {SIS-CEN/CR 14380 Ljus och belysning – Tunnelbelysning avsnitt 4.4.4}, {CIE 88:2004 Tunnel lighting avsnitt 9} samt i {TRVINFRA-00145 LED-armaturer avsnitt Bibehållningsfaktor}.


Användare av detta avsnitt bör ha god kunskap om {SIS-CEN/CR 14380}. Innan projektering utförs bör beslut tas om behov av extra komfortbelysning behövs enligt sista stycket i {SIS CEN/CR 14380, Annex A.2.1}.


En ljus väggbeklädnad med reflektionsfaktor > 0.4 bör användas. En ljus väggbeklädnad som ger en högre luminans hos tunnelväggarna är att föredra.


I tabell A5 SIS-CEN/CR 14380 bör man använda snövärden på de ytor i vägens sidoområden där snötäcke kan uppstå, men inte för vägbanan.


Belysningen bör utformas så att inredning, installationer etc. inte lämnar besvärande skuggor. Vägledande ljus bör finnas på båda sidor då det skapar mindre vinglighet i körfält och förare får större varseblivning vid körning i tunnel. Det vägledande ljuset kan med fördel kombineras med vägledande utrymningsljus.


Trafikverket har ett hjälpmedel för att bestämma kriterier för tunnelbelysningsberäkning i form av en MS Excel arbetsbok som heter Tunnelbelysningsdimensionering.xls.


Arbetsboken bör användas för att bestämma om dagljus behövs eller inte i tunnlar under 200 m Arbetsboken bör användas i tidigt planeringen av tunnelbelysning, uppdateras varefter projekteringen fortskrider samt ligga som underlag för belysningsberäkningar från leverantör.


I planeringsfasen eller tidigt i byggnationsfasen kan det vara nödvändigt att bestämma L20 grovt, det bör göras med hjälp av Annex A1 tabell A4, SIS-CEN/CR 14380.


När tunnelmynningens utformning är fastställd bör L20 kontrolleras med hjälp av Annex A1 avsnitt A.1.10.2.


När tunnelmynningen är färdigbyggd bör L20 kontrolleras med hjälp av luminanskamera och digitalt analysprogram.


Reservbelysningen kan utgöras av nattsteget. Vid långa tunnlar bör reservbelysningens drifttid vara längre och en utredning bör göras.


14.6.4 Utrymningsbelysning I {SS-EN 50172} Anläggningar för utrymningsbelysning finns stöd att hämta vid projektering samt för att utforma drift- och underhållsinstruktioner vid överlämnande av entreprenad.


I VGU Krav 2022:001 Tabell 14.17, tillägg 4.3.2, ska placering så nära 1,0 m som möjligt eftersträvas. 14.6.5 Belysning i driftutrymmen och utrymningsvägar 14.6.5.2 Utrymningsbelysning i driftutrymmen och utrymningsvägar


Trafikverket har en dokumentstyp som kallas SIV-dokument. I dessa dokument kan uppgifter hämtas för kravställning av upphängningsanordningar m.m. 14.6.8 Belysningsstyrning


15.1.1 Bullerskyddsskärmar Ekonomisk rimlighet för anläggande av bullerskyddsskärmar bedöms enligt direktiv från ASEK (Arbetsgruppen för samhällsekonomiska kalkyl- och analysmetoder inom transportområdet) samt utifrån förhållande mellan kostnaden för åtgärden och fastighetens marknadsvärde. Funktionen verifieras med beräkningar.


15.1.2 Utformning av bullerskyddsskärmar Bullerskyddsskärmar utformas så att de upplevs som naturliga delar av den miljö där de ingår.


{”Vägtrafikbuller, nordisk beräkningsmodell”, (Naturvårdsverket)} används för att bestämma höjd och längd för bulleravskärmning.


Vid utformning av bullerskyddsskärmar beaktas skärmens påverkan på luftkvaliteten. Risk för fåglar att flyga in i genomsiktliga skärmar förhindras genom att göra skärmen synlig för fåglarna med markeringar, exempelvis linjer, punkter eller punktlinjer på skärmen.


Buskar, träd eller annan högre vegetation nära en genomsiktlig skärm kan medföra risk för att fåglar flyger på skärmarna genom att vegetationen gör att fåglarna inte ser skärmarna.


Med högre vegetation menas växlighet som är högre än låg vegetationstyp (se definition i Krav 2022:002 VGU Bilaga 3, under Termer och definitioner).


Mer råd och fakta kring utformning av genomsiktliga bullerskyddsskärmar avseende hänsyn till fåglar finns i Trafikverkets temablad ”Natur - Fåglar och genomsiktliga skärmar”, beställningsnummer 100838.


Bullerskyddsskärmar utformas att samverka i funktion med viltstängsel/faunastängsel där det förekommer. Viltstängsel/faunastängsel sätts upp på motsatt sida av väg där bullerskyddsskärm påverkar fauna- eller viltstråk för att förhindra att skärmen stängslar in djur på vägområdet. Se avsnitt 15.3 Fauna.


När man analyserar barriäreffekter och behov av passager på platsen behöver hänsyn tas till bullerskyddsskärmar och andra typer av barriärer för djurlivet. En skärm fungerar som en del i ett stängselsystem för faunan.


15.1.2.1 Akustisk utformning Verifiera att platsbyggda skärmar uppfyller krav gällande ljudnivåskillnad med hjälp av beräknade värden för vald konstruktion, både avseende ljudreduktion, DL R , och


Bullerskyddsskärm placeras så nära vägen som möjligt. Bullerskyddsskärm placerad nära vägen ger bättre bullerdämpning jämfört med avskärmning långt från vägen, samt att avskärmning inte behöver vara lika hög för att ge samma effektiva skärmhöjd (höjd över siktlinjen mellan bullerkälla och mottagare). I vissa fall måste avskärmning göras längre för att täcka samma siktvinkel om den står nära vägen jämfört med att placera skärmen nära mottagaren. Vid avskärmning av enstaka hus kan det därför ibland vara bättre att ställa skärmen nära huset.


Skärm bör inte placeras mitt emellan väg och bebyggelse. Bullerskyddsskärmens placering anpassas till de topografiska förhållandena. Bullerskyddsskärmen bör vara tillräckligt hög för att bryta siktlinjen mellan bullerkälla och mottagare.


I de fall bebyggelse ligger högt, och därmed är svår att skärma av, ställs skärm mycket nära vägen eller nära den bebyggelse som ska skärmas av. Vid flervåningsbebyggelse är det ofta svårt eller omöjligt att avskärma de övre våningarna.


Att förbinda byggnader, alternativt förlänga byggnadernas utsträckning, med hjälp av kompletterande skärmar intill bebyggelse kan ge god effekt avseende ljudnivå.


Om bullerskyddsskärmen precis bryter siktlinjen ger en liten höjning av avskärmningen god effekt. Bullerskyddsskärmen måste täcka i stort sett hela den siktvinkel som finns mellan huset och vägen för att ge god effekt. Även siktvinklarna längst ute i periferin måste skärmas av. I praktiken finns ofta annan bebyggelse eller topografi som skärmar av delar av siktvinkeln. Dessa delar behöver inte bulleravskärmas med ytterligare skärmar och/eller vallar.


Bullerskyddsskärmens längd kan begränsas om den ställs närmare det hus som ska skyddas och dess ändar vinklas av mot bebyggelsen.


Bullerskyddsskärmens effekt minskar om den inte står nära vägen. Bullerskyddsskärm förs ner minst ett par decimeter under markytan för att ge god tätning mot marken.


Bullerskyddsskärm kan förses med akustisk mjukt krön för att höja den ljudavskärmande effekten. Den nordiska beräkningsmodellen tar inte hänsyn till effekter av alternativ utformning av skärmkrön. Detsamma gäller effekten av lutande eller svängda skärmar. Effekter av dessa åtgärder bedöms utifrån erfarenhet.


15.1.2.2 Estetisk utformning Bullerskyddsskärmar anpassas till bebyggelsens material, färger och formspråk medan bullerskyddsvallar ansluts till omgivningens lutningar, höjdformer och vegetation.


Skärm passar bättre i stadsmiljö medan jordvall med plantering kan vara lämplig på landsbygd samt i parker och grönområden.


Skärmens höjd, färg, material och utformning kan varieras för att minska monotonin. Planteringar kan användas för att variera det intryck skärmen ger. Vallar bör utformas med utgångspunkt i kringliggande landskapsformer. På sida av skärm som vetter mot bebyggelse kan variationen göras mer detaljerad.


Genomsiktliga skärmar är ett sätt att minska skärmens visuella intrång.


Kombination av vall och skärm hjälper till att bryta monotonin. I {”Skönheten och oljudet” (Kommunförbundet)} finns många exempel som kan tjäna som inspirationskällor.


15.1.2.3 Teknisk utformning Bullerskyddsvall utförs med hänsyn till markens bärighet samt i material som tillåter den lutning som krävs för att tillgodose de akustiska kraven inom tillgängligt markområde.


Normalt måste bullerskyddsvall antingen byggas till högre höjd än den avsedda, eller kompletteras sedan vall och underliggande mark har satt sig.


Figur 15.1 Exempel på mjuk, konkav släntutformning med varierande lutning Bullerskyddsskärm behöver kunna klottersaneras och rengöras, exempelvis med högtryckstvätt eller starka lösningsmedel, utan att skadas. Drift och underhåll beaktas i utformning av vall eller skärm.


Genomsiktliga bullerskyddsskärm undviks inom sikttriangeln, eftersom nedsmutsning och reflektion kan skymma sikten.


Bullerskyddsskärmen placeras på ett avstånd från vägen som är fyra gånger så stort som avskärmningens höjd för att undvika snödrevs- och skuggeffekter. En sådan placering står i konflikt med de akustiska kraven på avskärmningens utformning. Med vegetation kring avskärmningen kan drivbildning och vindpåverkan minskas.


15.1.2.5 Avbrott i avskärmning Om avbrott/öppning behöver göras i bullerskyddsskärm eller –vall utförs det så att buller inte läcker in i öppningen då det försämrar effekten av bullerskyddet.


En ”bullersluss” konstrueras genom att gångvägen dras en kort sträcka parallellt med vägen, och bulleravskärmningen dras omlott på vardera sidan av gångvägen, se Figur 15.2.


Figur 15.2  Avskärmning vid busshållplats respektive vid korsande gång- och cykelstråk Bullerskyddsskärmar görs i dessa fall absorberande och dras omlott på en sträcka som är tre gånger så lång som bredden på öppningen mellan skärmarna. Föreslagen lösning verifieras genom detaljerad beräkning med hjälp av den Nordiska beräkningsmodellen.


När GCM-väg, eller lokalväg, passerar planskilt under en väg som har bullerskyddsvallar är det olämpligt att låta vallen passera obruten över den korsande vägen. En skärm med motsvarande ljudavskärmande förmåga placeras på bron. Skärmen ansluts tätt till vallen på ömse sidor om bron.


Om bullerskyddsskärm inte kan göras så lång som den akustiskt sett borde vara, kan ett abrupt slut på avskärmningen medföra en dramatisk ökning av ljudnivån när fordonen kommer ut på den oskärmade delen av vägen. Denna dynamik bidrar ofta till en ökad störningsupplevelse.


I sådana fall kan det övervägas att trappa av skärmen successivt på en sträcka av något tiotal meter för att göra ljudnivåförändringen något långsammare.


15.1.2.6 GCM-vägar längs bullerskyddsskärmar Från buller- och trafiksäkerhetssynpunkt är att föredra, att leda GCM-trafikanter på den tysta sidan av skärmen. Undvik att miljön på den tysta sidan blir alltför avskild


och undanskymd. Vid bullerskyddsskärmar där det finns bebyggelse nära vägen måste kraven på trygghet tillgodoses, även på den tysta sidan.


15.2.1 Utformning med hänsyn till vattenkvalitet Ett mark- eller vattenområde kan vara förklarat som vattenskyddsområde till skydd för ett grund- eller ytvattenområde som nyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt. Inom vattenskyddsområden finns restriktioner i form av vattenskyddsföreskrifter. Dessa kan bland annat också reglera vägars relation till mark- eller vattenområdet genom krav på anmälan, tillståndsplikt eller förbud för vissa riskfyllda företeelser.


Ett yt- eller grundvattenområde kan vara en formell vattenförekomst, identifierad av en vattenmyndighet, eller en övrig vattentillgång.


Varje vattenmyndighet ska fastställa kvalitetskrav för yt- och grundvattenområden som nyttjas eller kan komma att nyttjas som vattentäkter. De är institutionaliserade tillgångar som beskrivs och kvalitetsbedöms. Det finns dock alltså såväl enskilda som allmänna vattentäkter som inte relaterar till en formell vattenförekomst.


Både betydande, beskrivna och bedömda vattenförekomster och mark- eller vattentillgångar som inte är beskrivna eller bedömda, men ändå värdefulla i kraft av vattentäkt, är skyddsvärda, och bör därför skyddas mot skada och olägenhet enligt miljöbalken, 2 kapitlet, §2-3.


Dispens från vattenskyddsföreskrifter kan lämnas av länsstyrelsen eller kommunen för särskilda skäl.


Det är viktigt att grundvattenmätningar startar i god tid före en grundvattenpåverkande åtgärd, minst ett år, för att erhålla tillräckligt omfattande referensvärden. Precis som avseende vattnets kvalitet är införande av tillräckliga åtgärder samt underhåll, kontroll och förvaltning av vidtagna skyddsåtgärder av stor betydelse för vilka konsekvenser verksamheten får för vattnet och känsliga skadeobjekt.


I samband med breddning av väg finns goda förutsättningar att samtidigt vidta åtgärder för skydd av yt- och grundvatten där vattenskyddsbehov föreligger. En korrekt utformad och skött stödremsa är den naturliga primära åtgärden. Även tätning av nya diken, skyddsräcken och betongkantsstöd kan övervägas.


15.2.2 Omhändertagande av dagvatten Dagvatten från vägar innehåller bland annat partiklar, näringsämnen, tungmetaller, organiska föreningar från oljeprodukter samt vägsalt. Dagvatten kan innehålla halter och ämnen som inte förekommer naturligt i opåverkat yt- och grundvatten. Om sådant dagvatten leds oreducerat mot skyddsvärda objekt, kan det försämra betingelserna där, exempelvis försämra råvattenkvaliteten vid vattentäkt.


Dagvatten kan, när förutsättningarna så medger, renas i skapade vattenområden såsom retentionsdammar, våtmarker och översilningsytor. Vägdagvatten kan också filtreras


effektivt i stödremsa och vägslänt såvida inte jordmaterialet i stödremsa och slänt är alltför grovkornigt, samt såvida vägdagvattnet inte skadar grundvattnet.


I samband med projektering är det viktigt att säkra ett tillräckligt stort sidoområde så att erforderlig dagvattenrening möjliggörs.


En beläggning av väg som minskar olycksrisken, medför minskad risk för miljöfarliga utsläpp i samband med olyckor. Beläggning av grusväg innebär dock ökade dagvattenmängder som i vissa fall kan behöva omhändertas. Råd angående avvattning finns även i {TDOK 2014:0046}.


15.2.3 Genomledning av vattendrag I samband med vägåtgärder, exempelvis breddning eller bärighetsåtgärder, finns goda förutsättningar att justera eller vidta andra åtgärder vid fellagda trummor för att undanröja vandringshinder. Råd kring vattenfaunapassager finns i {TRVINFRA00231 Avvattning, Dimensionering och utformning} samt även i Trafikverkets temablad Natur - Ekologisk anpassning av trumma eller rörbro, beställningsnummer 10092.


Ett fungerande stängselsystem innebär olika anpassningar för att minimera risken att djur kommer ut på huvudvägen via anslutande vägar, korsningar, trafikplatser, broar m.m. samtidigt som man leder dem till ordnade passager på särskilt anlagda platser, s.k. faunapassager. Vid trafikplatser och broar är det extra viktigt att antalet öppningar i stängslet minimeras och att stora ytor där djur kan fastna inte anläggs.


Exempel på anpassningar kan vara viltstängsel som ansluter tätt mot broar och grindar eller anordningar som färister och stängselindrag. I de fall djur ändå kommer in på huvudvägen ska djuren kunna ta sig ut genom uthopp eller andra evakueringsåtgärder..


En längre bergvägg, längs vägen, med lutning 2:1 eller brantare samt en höjd av minst 4,0 m kan ersätta vilt- och faunastängsel. Andra komponenter, t.ex. en bullerskyddsskärm, kan fungera som barriär för djurens rörelser.


Mer stöd finns att hämta i Publikation 2006:47, Viltstängsel vid broar – en handbok för planering och montage, Vägverket.


15.3.1.1 Utformning av vilt- och faunastängsel Förankring av faunastängslet kan ske med hjälp av ankare som sätts mellan stängselstolparna.


För att anpassa faunastängslet efter avsedd art genom mindre maskvidd nertill kan finmaskigare nät monteras på det befintliga stängslet.


I anslutning till passage för medelstora däggdjur bör den del av vägbanan som ligger nära passagen förses med stängsel. Stängsel bör dock enbart användas i de fall när:


Krav på att faunastängsel ska vara nedgrävt finns för att förhindra djur att ta sig under stängslet.