viktigt att skapa så stora avstånd som möjligt mellan hus och väg. Detta kan ofta lösas med breddning av trottoar, cykel- bana, planteringar, bilplatser m.m. Avstånd kortare än 10 m bör undvikas helt. Redan vid 20 m avstånd mellan fasad och väg blir maximalnivåerna 6 dB lägre. Utformningen av när- området mellan hus och väg kan påverka ljudnivåerna, t.ex. med upphöjningar och låga skärmar, som dämpar ljud på korta avstånd, t.ex. mot trottoarer och gångpassager. På gårdssidan är det väsentligt att inte tillföra bullrande installationer, t.ex. fläktar, kylmaskiner eller sopmaskiner. Det är en vanlig uppfattning att buller är en komfortfråga, t.ex. ” Lite  buller får man tåla om man bor i staden – s å länge människor vill betala för att bo där det bullrar ska samhället inte hindra byggnationen” . Men det har visat sig, att buller påverkar både hälsa och möjlighet till en god livskvalitet. De riktvärden för trafikbuller som har beslutats av riksdagen anger de ljudnivåer samhället anser är godtagbara. När dessa riktvärden överskrids blir buller en hälsofråga och påverkar på sikt samhällets kostnader för sjukvård m.m. En grundläg- gande regel i plan- och bygglagen är att lagen ska tillämpas så, att en god och långsiktigt hållbar livsmiljö för människorna i dagens samhälle och för kommande generationer främjas. Det innebär bland annat att människors hälsa inte får även- tyras. Kommunerna är ansvariga för att planeringen följer lagens intentioner. Länsstyrelserna har ett särskilt ansvar att bevaka frågor om människors hälsa och säkerhet. Boverket har som ansvarig myndighet för planering och byggande gett ut allmänna råd (2008:1) 2 för hur lagen bör tillämpas när nya bostäder planeras i områden utsatta för buller från väg- och spårtrafik. Allmänna råd är generella rekommendationer om tillämpningen av en författning, som anger hur någon kan eller bör handla i ett visst avseende. Det utesluter inte andra sätt att uppnå de mål som avses i författningen, men den som väljer att inte följa allmänna råd har i princip själv ansvar för att visa att regeln ändå uppfylls. Vid prejudicerande domslut i reger- ingsrätten och miljööverdomstolen beaktas normalt myndig- heters allmänna råd. Man bör därför undersöka om det finns sådana domslut som är relevanta för det aktuella projektets byggnadsutformning. Vid beräkningar och mätningar av ljudnivåer utomhus kan mätosäkerheten minskas genom att tillämpa det som sägs i avsnitt 4.5.4 och avsnitt 7.5.


Luftljud Vid sammanbyggda kök och vardagsrum i bostäder rekom- menderas att installationer och maskinell utrustning i kök väljs så att ljudnivåer i utrymmet för daglig samvaro (var- dagsrumsdelen) angivna i tabellerna A1, B1 eller C1 i SS 25267 uppfylls. Gräns mellan rum för daglig samvaro och kök kan definieras i ljudskyddsdokumentationen, eller bedömas i samband med mätningar. Matplats i anslutning till kök tillhör köksdelen enligt SS 25267. En helt fristående matsal kan dock bedömas tillhöra kategorin utrymme för daglig samvaro. Inom köksdelen kan 5 dB högre ljudnivåer godtas. Avsteg bör godtas vid forcering av köksfläkt, eftersom de boende själva kan styra över användningen. Men vid forcering av köksfläkt bör inte ljudnivåerna överskridas i de övriga bostadsrummen. Inbyggnadsgraden påverkar vilken resulterande ljudnivå som kan förväntas i rummet. Absorbenter bakom kompressor i kyl/ frys (på väggen) kan bidra till att reducera ljudnivåerna. Vid kontroll av ljudnivå från normal ventilation, kyl och frys gäller sammanvägd ljudnivå från installationer i samtidig drift. Det finns därför ett behov av samordning av projektering av nämnda installationer, eftersom ljud från värmesystem och installationer i angränsande utrymmen också kan bidra till den sammanlagda ljudnivån. I lokaler för talkommunikation är det väsentligt att instal- lationerna inte ger störande bakgrundsljud. Ljud från venti- lationsdon som överskrider standardens tabellvärden uppfat- tas som störande av brukarna. Graden av störning beror av vilken ljudklass som föreskrivs samt hur mycket nivån i den ljudklassen överskrids. Bakgrundsljud kan störa såväl lärare som lyssnande personer, särskilt om de har nedsatt hörsel eller språksvårigheter. Barn och ungdomar har ofta tillfälliga hörselnedsättningar på grund av förkylningar och det är därför lämpligt att utforma lokaler för talkommunikation så att de fungerar tillfredsställande även vid nedsatt hörförmåga. Kontinuerliga störande ljud vid låga frekvenser, s.k. lågfrek- vensbuller (ibland benämnt lågfrekvent buller), omfattas av särskilda krav i tersband i SS 25267. Värdena överensstäm- mer med Socialstyrelsens allmänna råd 2005:6. I samband med störningar av lågfrekvensljud diskuteras ibland huruvida ett rumsmedelvärde är relevant för bedömning av störning. Ett hörn i rummet kan ju vara en arbets- eller sovplats och


att medelvärdet för hela rummet är godkänt hjälper inte om ljudnivåerna i just detta hörn är höga. Svaret är att den mät- metod som anvisas i rådet (SP-metod) baseras på omfattande provningar i både laboratorier och normala utrymmen. Den har utformats så att man vid mätning tar hänsyn till variationer i ljudfältet och positioner med höga ljudnivåer. Rumsmedel- värdet ligger därför ofta bara 3-4 dB under den högsta nivån i rummet. Mätmetoden måste ge värden som med rimlig nog- grannhet kan förutsägas i samband med dimensionering, vilket i praktiken är ett energimedelvärde för rummet. En metod som går ut på att leta efter den position som har den högsta ljudnivån ger en större mätosäkerhet, vilket skulle få negativa ekonomiska och praktiska konsekvenser. Lågfrekvensbuller orsakas ofta av vibrationer från tekniska installationer som leds via byggnadsstommen, s.k. stomljud.


Stomljud Stomljud från installationer är en vanlig orsak till klagomål. Åtgärder mot stomljud kan vara mycket enkla där ett tunt elastiskt skikt bryter ljudöverföringen effektivt. Ibland är åtgärderna mer komplicerade att genomföra, t.ex. då åtgärden påverkar säkerhetsfrågor eller det är ont om utrymme. Man bör alltid rådgöra med såväl en akustiker som en tillverkare av den aktuella installationen. En byggnadskonstruktör bör gran- ska åtgärderna om de påverkar byggnadsstommens bärighet, t.ex. då man för in tunga fundament, pågjutningar m.m. Det finns vibrationsisolerande lösningar som hindrar stomljud att sprida sig från installationer till byggnadsstommen. Exempel på stomljudsalstrande installationer som bör studeras i varje projekt är hissar, fläktar, värmepumpar, värmepannor, kylma- skiner, cirkulationspumpar, tvätt- och torkmaskiner, diskma- skin och torkskåp. Stomljud alstras även från WC, postfack, köksinredning, tappvatten, avloppsrör, el-central, garageport, motordriven portöppnare samt entrédörrar till trapphus och tvättstuga. En enkel gummipackning mot en tung byggnads- del räcker för att isolera mot stomljud från många av dessa ljudkällor. Mot lätta byggnadsdelar krävs avsevärt mjukare mellanlägg och man måste kontrollera att de ökade rörelser som följer av den elastiska upphängningen inte skapar andra problem. Stomljud kan ofta undvikas utan nämnvärda mer- kostnader. I SS 25267 finns ett krav på stegljudsnivå från badrum, som även är avsett att skydda mot stomburet ljud från t.ex. WC, Värmepumpar och postfack är exempel på stomljudsalstrande installationer.


dusch och tvättmaskin. Om man väljer att frångå stegljuds- kravet måste man visa att man har lösningar som begränsar stomljud. För WC gäller ett 5 dB hårdare krav – avsikten är att man inte ska kunna höra skvalljud när någon använder toalet- ten i en angränsande lägenhet. WC som limmas mot golv med en eftergivlig 2-4 mm pack- ning är en mycket effektiv lösning som uppfyller kravet med god marginal, åtminstone när WC-stolen ställs på ett betong- golv. Eventuella skruvar bör undvikas men om de av något skäl måste finnas måste dessa isoleras med mjuka brickor från WC- stolens gods för att ge en godtagbar dämpning. Lösningen är dock inte lika bra som limningen. Provmetod anges i avsnitt 7. Tvättmaskiner, torktumlare, fläktar, värmepumpar och andra roterande maskiner bör förses med en effektiv vibrationsiso- lering från tillverkaren. Denna kan dock leda till stora rörelser i maskinen om den utformas på fel sätt. För att maskinen inte ska vibrera för mycket ställs maskinen normalt på ett tungt fundament, som i sin tur står på avstämda vibrationsisolatorer på bjälklaget. Bjälklaget ska vara tillräckligt tungt och styvt för att ge ”mothåll” för vibrationsisolatorerna. Utformning av fläktrum beskrivs i SS-EN 12354-5 bilaga H. Maskiner utan intern vibrationsisolerande upphängning av trumman (s.k. fri- svängande) ger normalt stora störkrafter och man måste ställa dessa maskiner på ett uppgjutet fundament med 8-10 gånger större massa än maskinens egenvikt. Lösningen ställer större krav på bjälklagets bärighet, för lätta bjälklag krävs särskild studie. Det finns fler störande stomljudskällor i gemensamma tvättstugor, t.ex. torkskåp (ställning och dörrar), mangel, tvätt- vagnar och hårda skor. Man bör därför ha mattor eller klinker- golv på stegljudsdämpande underlag och ett undertak som både absorberar ljud och förbättrar ljudisoleringen upp mot ovanlig- gande utrymmen. Slag i rör kan undvikas med mjukstängande vattenventiler eller någon form av eftergivliga anslutningar till vattenmatningen (flexibel slang och kompensatorer). Anvisningar för projektering av ventilationssystem finns i handböcker av Nyman och Danielsson 33 samt i prEN 12354-5, bilaga H. Illustrerade översikter över hur man und- viker ljud från ventilationssystem finns i boken Råd om ljud i hus 7 samt i en skrift från Formas 25 . Åtgärder mot stomljud kommer att beskrivas under 2009, se www.sbuf.se


25 Lågfrekvent buller från ventilationsanläggningar. Tips om hur man undviker problem. Formas förlag skrift T6:1993. ISBN 54055334. Billgren G, m.fl. Finns som PDF-fil, www.formas.se. Ljudnivåer från vattentöm- ning i WC har hårdare krav.


4.4.7 Ljuddämpning och ljudabsorptionsarea


Trapphus, korridorer Erforderlig mängd ljudabsorbenter i trapphus mm med en viss ljudabsorptionsklass framgår av bilaga E till SS 25267. Tabel- len i bilagan kan även tillämpas för korridorer och dylikt. Val av ljudabsorbenter och placering av dessa bör göras med hänsyn till ljudabsorption, estetik och hållbarhet/underhåll. Produkterna bör vara rimligt enkla att byta ut eller laga i hän- delse av åverkan.


Två vanliga fel som bör undvikas är att: montera produkter dikt an väggar eller tak istället för på • avsedda distanser


sprutmåla eller rolla absorbenter med små öppningar i ytan • som behövs för att ljudabsorptionen ska bli den avsedda.


Vissa produkter kan målas med pensel eller roller. Beakta • tillverkarnas instruktioner angående montering och underhåll


Lekutrymmen En utredning om buller i förskolor 26 visade, att förekom- sten av slag- och trumljudsdämpande beläggningar (mattor, bordsdukar och liknande) är minst lika viktig att beakta som rumsakustiska egenskaper och den uppmätta efterklangstiden. Analysen visade, att åtgärder som sänker efterklangstiden från ett medelbra värde till ett mycket lågt värde sannolikt inte skulle medföra någon stor upplevd förbättring av ljudmiljön. I en förskolemiljö är det oftast många samtidiga bullerkällor, då det vanligtvis är många barn i rörelse samtidigt. Detta inne- bär att man aldrig är långt ifrån en bullerkälla, vilket i sin tur leder till att ljudmiljön domineras av direkta ljudfält. Det stora antalet ljudkällor gör att den sammanlagda ljudnivån blir hög, vilket maskerar tal och ger försämrad taluppfattbarhet. Där- med har faktorer som arbetssätt, typ av inredning, leksaker, köksutrustning mm. stor inverkan på ljudnivåerna. Undertak och väggpaneler med ljudabsorberande funktion bidrar till att sänka ljudnivån.  Huruvida den skillnad i dämpning som uppnås med olika typer av ljudabsorbenter kan motivera even-


26 Mätstudie av buller och efterklangstid på förskolor i Lidköpings och Skara kommuner, Bygg & Teknik nr 3 2006 sidan 15. Pontus Thorsson, www.akustikverkstan.se.


tuella tilläggskostnader och andra aspekter på produkterna är därför inte självklart. Socialstyrelsen rekommenderar i sin skrift ”Bullret bort” 12 att man gör en bred analys när det gäl- ler buller på förskolor, och inte går ensidigt på byggtekniska åtgärder.


Gymnastiksalar Gymnastiksalar är ett utrymme för talkommunikation vilket ska beaktas i planeringen, men man måste också ta hänsyn till att ljudnivåerna kan bli besvärande i samband med sportakti- viteter, hopp, bollspel m.m. Golvkonstruktionen bör både vara avpassad för sportaktiviteter och ge en begränsad trumljuds- nivå, se rapport från SIS 15 . Det finns en rad golvprodukter som är särskilt framtagna för sporthallar. (med viss elasticitet m.m.) Sporthallar är stora vilket medför att ljudreflexer hörs som tydliga ekon. Alla väggar och tak bör om möjligt utföras med viss ljudabsorption, samtidigt som man måste klara de stötar som uppstår vid bollspel m.m. Är en sida ljudreflekterande bör motstående sida ha hög ljudabsorption eller diffusering (t.ex. läktare). Ljudabsorberande funktion kan uppnås med olika typer av slitsade eller perforerade skivbeklädnader. Det finns även speciellt utformade ljudabsorbenter av mineralull eller gipsskivor med förstärkt ytskikt som är avsedda att klara kraven i denna miljö. 4.4.8 Efterklangstid och dimensionering av ljudabsorptionsarea


Utrymmen för talkommunikation, t.ex. klassrum När det gäller utrymmen för talkommunikation har standarden SS 25268 prioriterat balanserad efterklang i de olika frek- vensbanden, varken för kort eller för lång, samt en medveten utformning för att få bra fördelning av ljudreflexer. Dels vill man ha god talnivå och taluppfattbarhet på alla elevarbetsplat- ser, dels vill man ha bra rumsakustiskt stöd för den som ska tala. Rummet ska ge bra ”respons” och kännas lätt att nå ut i utan att vara ”överakustiskt” eller ”för torrt”. I övriga utrym- men har bullerdämpningsaspekten prioriterats, se föregående avsnitt. I SS 25268 ställs krav på att ljudabsorptionen i byggnads- material, inredning och ljudabsorbenter ska dimensioneras så att tabellerade värden på efterklangstider uppfylls. Ljudab- sorptionsvärden för ett antal vanliga byggmaterial och typer


av inredning återges i avsnitt 4.5.5 tabell 4.13 a-c, avsedda som indata till beräkningar enligt SS-EN 12354-6. Observera att den absorberande förmågan hos ljudabsorbenter avser de aktuella produkterna med angiven montering. En och samma produkt ger olika ljudabsorption då den monteras på olika avstånd från bjälklag eller väggar. Det finns ett uttalat behov av enkla hjälpmedel för att kunna dimensionera rumsakustiken i generella fall. I avsnitt 4.5.5 återfinns några typfall och ett räkneexempel, som tillverkare av ljudabsorbenter kan använda för att redovisa tabeller eller diagram som översätter mellan mängd av en angiven ljudab- sorberande produkt och den efterklangstid som kan förväntas i typutrymmena med denna absorbent på plats. Typfallen har valts ut mot de rumstyper som förekommer i SS 25268. De tabellvärden (schabloner) som anges i utgåva 1 av SS 02 52 68 (2001) bör inte användas. De tar inte hänsyn till de krav vid 125 Hz som gäller i utgåva 2.


Kontor, kontorslandskap, skollandskap I stora arbetsrum för flera personer, så kallade kontorsland- skap, är rumsakustik, ljudutbredning och placering av stö- rande ljudkällor frågor som kräver en noggrann planering. I SS 25268 anges dels ett krav på längsta efterklangstid (som är avsett att säkerställa att tillräcklig mängd ljudabsorption tillförs utrymmet), dels ett kvalitativt krav i avsnittet 5.5.4 i SS 25268: ”en förutsättning för att kontorslandskap ska upp- fylla ljudklass A eller B är att verksamheten har nytta av att höra varandra eller att ljudnivån inom verksamheten är så låg att det är uppenbart att ingen störning mellan arbetsplatserna uppstår”. Några praktiska råd om utformning ges i standarden. Nedan ges en del kompletterande råd, och en diskussion som är avsedd att belysa komplexiteten i öppna verksamhetslokaler. Störande eller ovidkommande ljud inom öppna kontorsland- skap kan inte undvikas oavsett hur de utformas, såvida inte ar- betet är av den arten att ljud inte alstras. Att arbeta i landskap kan ha vissa praktiska fördelar och fungera tillfredsställande om man har nytta av att höra varandra . Arkitektkontor, mark- nadsavdelningar, tidningsredaktioner, call-centers är exempel på miljöer där man kan ha nytta av att arbeta i landskap som stimulerar till en kreativ gruppmiljö och snabb kommunika- tion inom projektgrupper. I andra fall kan möjligheten att göra snabba ommöbleringar vara prioriterad, t.ex. i samband med nya projekt, förändringar av verksamheten och omorganisa-


tioner. Byggnadstekniskt kan man få enklare lösningar i stora utrymmen, t.ex. för luftbehandling, belysning och kablage. Byggnadstekniska åtgärder bör kombineras med regler för dem som ska använda lokalerna för att nå ett tillfredsställande ljudklimat i stora utrymmen. Koncentrationskrävande upp- gifter utförs effektivare om man inte störs av ovidkommande ljud. Enkla regler om telefonsamtal, möten vid arbetsplatsen, gång med hårda skor etc. kan minska störningarna. Det måste finnas tillgång till tysta rum med godtagbara IT-lösningar i anslutning till landskapet. Utbildningslandskap i skolor ger inte tillfredsställande eller ens godtagbara ljudklimat för det avsedda syftet och bör där- för undvikas. Erhvervs- og Boligstyrelsen i Danmark har gett ut en vägledning om ljudmiljö i stora arbetsutrymmen 27 , som studerades under arbetet med den svenska standarden.  I vägledningen 27 skriver Erhvervs- og Boligstyrelsens (ungefärlig svensk betydelse visas inom parenteser):


”Helt åbne planløsninger medfører næsten uhindret • lydudbredelse mellem undervisningsgrupper og deraf følgende kolossale støjproblemer (ljudproblem): ”


”Det er ofte næsten umuligt at forstå, hvad der bliver • sagt inden for egen gruppe  på grund af højt omgivende støjniveau i forhold til talestyrke”


”Der forekommer uafbrudt generende forstyrrelser • (besvärande ljudstörningar), hvorved elever distraheres af støj fra andre grupper” ”Der kompenseres ved at tale højere – med deraf følgende • øget generelt støjniveau.”


I den danska rådsskriften rekommenderas ett antal åtgärder, däribland avgränsning av arbetsgrupper med olika behov, ljudabsorbenter med hög ljudabsorption, höga och täta skärmar m.m.


27 Vejledning om lydforhold i undervisnings- og daginstitutionsbyggeri. Danmarks Erhvervs- og Boligstyrelse. Rapporten finns på www.ebst. dk/file/1920/vejledning_om_lydforhold_institutioner.pdf


Valtteri Hongisto vid Finska Arbetarskyddsinstitutet redovi- sade 2007 enkätundersökningar 28 , som visade att man störs avsevärt mer vid arbete i flerpersonskontor än i kontor för en person, särskilt vid koncentrationskrävande arbetsuppgifter:


”The acoustic environment was experienced much more unsatisfactory in open-plan offices than in single person rooms. Self  estimated waste of working time due to noise was twofold in open-plan offices. Noise is a major work environment problem especially in open-plan offices”. Figur 4.8 sammanfattar resultaten av den finska undersök- ningen:


28 Acoustic environment in Finnish offices. The summary of questionnaire studies. Valtteri Hongisto. Proceedings of ICA, Madrid 2007.


Figur 4.8 Svar i enkät till kontorsarbetare i Hongistos studie: ”How often do the following sounds disturb your concentration on work?” Cellkontor (ljusa staplar) jämförs med öppna kontor (mörka staplar). Strecken i staplarnas spets indikerar spridningen mellan enkätsvar från olika deltagare i studien.


John Bradley vid det kanadensiska byggforskningsinstitutet NRC 29 har visat att det är möjligt att skapa ett visst mått av avskildhet (sekretess) även i öppna kontorslandskap, om samt- liga villkor på rumsutformningen är uppfyllda (vår översätt- ning från den engelskspråkiga artikeln):  ”Eftersom man samtalar något dämpat inom öppna kontor, så kan bakgrundsljud bidra till att maskera informationen i ett samtal inom utrymmet. Bakgrundsljuden måste dock begrän- sas till godtagbara nivåer för att inte störa brukarna. Om bak- grundsljuden är alltför svaga framträder innehållet i ett samtal inom utrymmet, även om det hörs svagt, och talsekretessen går förlorad. Om bakgrundsljuden är alltför höga så kan man få en viss samtalsmaskering, men brukarna kommer att känna sig störda och höja sina röster för att överrösta bakgrunds- ljuden. … De två viktigaste faktorerna (förutom en avvägd bakgrundsljudnivå, författarnas anmärkning) för att uppnå ett visst mått av avskildhet är att ha hög ljudabsorption i tak och på väggar, samt minst 1,7 m höga skärmar mellan arbetsplat- serna. (Skärmarna måste även vara täta och långa eller omsluta arbetsplatsen, vår anm.). Det är endast när samtliga dessa kri- terier är uppfyllda som man kan uppnå en önskvärd avskildhet och skydd mot oönskad överhörning av samtal. ”


Bradley visar dock i samma artikel, att effekten av mycket hög ljudabsorption i undertaket har en marginell inverkan, särskilt om man ser till impulsartade (plötsliga) ljud. Taluppfattbar- hetsindex (STI) minskar från 28 procent mellan två arbets- platser, där undertaket har en medelabsorptionsfaktor om 0,6 (klass C) till 22 procent med 0,9 (klass A). För att inte kunna avlyssna ett samtal hade man behövt nå under 15 procent. Värdena gäller för en 1,8 m hög och mycket lång eller om- slutande skärm mellan arbetsplatserna och där det inte finns reflekterande ytor i närheten. Mätningar i kontor med korta och låga skärmar, som är en vanligare lösning, har indikerat att skillnaden mellan vissa olika typer av ljudabsorberande undertak är försumbar då skärmen inte är effektiv.


29 Designing and assessing speech privacy in open-plan offices. John Bradley. Proceedings of ICA, Madrid 2007. Se även COPE projektets informativa webbplats http://irc.nrc-cnrc.gc.ca/ie/cope/03- Acoustics_e.html.


Man måste alltså konsekvent välja sådana lösningar som sam- verkar för att nå det uppsatta målet.  NRC tillhandahåller ett datorprogram för beräkning av hur ”articulation index” AI blir med olika skärmar m.m., se NRC:s hemsida. (AI är ett mått på talförståelse som används i USA och Kanada, och som korrelerar ganska väl med STI, som är ett vanligare mått i Europa.) Med detta verktyg har ett exempel beräknats på hur AI varierar på övriga arbetsplatser, avdelade med skärmar, se figur 4. 9 :


Figur 4.9 Articulation Index, beräknad med programvaran COPE-CALC som kan laddas ned fritt från NRC:s webbplats http://irc.nrc-cnrc.gc.ca/ie/cope/07_e.html 29 .


Målet är att nå under AI 0,15 för att få en rimlig ”speech pri- vacy”. Som synes i figur 4.9 nådde man ned till AI cirka 0,25 med 1,8 m höga högabsorberande och täta skärmar respektive 0,35 med 1,2 m höga skärmar, vilket enligt samma artikel motsvarar cirka 90-95 procents taluppfattbarhet. Utformning- en i figur 4.9 är således inte effektiv för att skapa avskildhet. Höga och långa skärmar mellan arbetsplatser kan ha andra nackdelar och är inte så vanligt förekommande i Sverige. Danska och svenska erfarenheter av skolor med öppna planlösningar från 1970-talet var nedslående och den typen av skolor har sedan dess inte fått någon spridning. I några kommuner används dock öppna planlösningar sedan några år,


med resultatet att elevernas inlärning har värderats markant lägre vid jämförelser med skolor som byggts med traditio- nella lösningar. I ett pressmeddelande (2004) konstaterade Skolverket vid en utvärdering av elevernas kunskapsresultat i en skola med öppen planlösning (inga väggar mellan klas- sernas arbetsutrymmen), att resultaten var anmärkningsvärt låga i förhållande till de nationella målen med tanke på övriga förutsättningar, och att kommunövergripande insatser borde göras bl.a. för att se över lokalerna vad gäller deras ”pedago- giska funktionalitet” . I förbindelse med mer individualiserade former för undervisning och förändrad lärartäthet ökar risken för att sådana lösningar provas igen. Öppna planlösningar ska dock användas i utrymmen för undervisning endast om man kan säkerställa att lokalens utformning är till fördel för den typ av undervisning som ska bedrivas. Det finns således artiklar och konferensbidrag, där man har provat att mäta ett antal rumsakustiska parametrar i öppna utrymmen, och korrelerat dessa till subjektivt upplevd ljud- miljö och arbetsprestationer på olika sätt. Hittills har det dock inte funnits tydliga praktiska fördelar med att införa sådana parametrar som STI (speech transmission index) eller AI (Articulation index) i standarden för lokaler. Parametrarna kan visserligen kontrollmätas men det krävs expertkunskap för att beräkna dem under planeringsskedet. Sådana insatser kan dock motiveras i vissa fall, t.ex. när man vill kunna påverka utformningen i tidigt skede. Då kan datormodellering göras av rumsakustiken i olika typer av utrymmen, där man dels visualiserar utformningen av utrymmet och dels lyssnar på hur olika typer av ljud låter ( auralisering ).


Figur 4.10 Exempel på ett kontorsrum som har modellerats och kopplats till datorprogram för visualisering och aura- lisering. På detta sätt kan man laborera med olika ytskikt, beräkna efter- klangstider, STI, etc. och provlyssna hur olika ljud- källor låter i olika delar av utrymmet. Verktygen kan användas i projekteringen för att säkerställa rumsa- kustiken så att föreskriven ljudklass uppnås. Källa: WSP


Utifrån erfarenheter och vetenskapliga studier kan således ett antal slutsatser formuleras. För att skapa en god ljudmiljö i kontorslandskap fordras att de som ska arbeta i landskapet har nytta av detta i sin dagliga verksamhet. Det går inte att kombi- nera en helt störfri miljö med arbete i landskap i stora grupper, oavsett hur man väljer ytskikt eller inredning. För att uppnå en godtagbar rumsakustik och minska antalet ljudstörningar, så bör man förutom akustiskt effektiva ytskikt och inredningar, även se till ett antal andra faktorer. Det kan vara:


placering med hänsyn till verksamheten och nyttan av • att höra information inom gruppen, se kravet i SS 25268, avsnitt 5.5.4


ett arbetssätt som minskar ljudalstringen, exempel finns i • Socialstyrelsens bok ” Bullret bort”  12


interna regler eller överenskommelser om användning av • hårda skor, telefon, samtal, möten m.m. ljudmässigt genomtänkt inredning, med hänsyn till bulle- • ralstring (bord och stolar) och skärmning (skärmar doku- menterade genom mätningar enligt ISO 10053 eller stora heltäckande bokhyllor med material eller dörrar mellan arbetsgrupper)


telefoner med tyst signalering (ljus, vibration) samt hörlu- • rar med dämpning av omgivningsljud och reglerbar hör- styrka (med otydlig medhörning i ett telefonsamtal tenderar man omedvetet att öka sin egen röststyrka)


en layout som skärmar av ljud från andra arbetsgrupper, • mötesrum, matplats, reception, trappor, gångstråk kopie- ring m.m.


Exempel på storrums- kontor, varav det högra är modullerat och visualiserat på samma sätt som rum- met i figur 4.10. Källa: WSP


tillgång till näraliggande tysta rum med väl fungerande • IT – lösningar för känsliga samtal eller koncentrationskrä- vande arbetsuppgifter (cirka 1-2 platser per 10 anställda)


egna rum eller egna tysta rum för personal som hanterar se- • kretessbelagd information, (VD, personalchef m.fl.) såvida inte kollegor som sitter i samma utrymme kan tillåtas höra och även ha nytta av informationen


begränsning av andra ljud från, t.ex. från ventilation, trafik, • trumljud och ljud från grannar god innemiljö i övrigt, med avseende på termisk komfort • (kall/varm strålning och luftdrag), ljussättning, bländning, luftkvalitet, under alla situationer som kan antas före- komma mer än sporadiskt under de olika årstiderna


Det är viktigt att förklara för brukare som ska flytta sin verksamhet från cellkontor till storrum, att det inte är möjligt att få samma avskildhet mellan arbetsplatser eller skydd mot störande ljud, som skapas av rumsskiljande väggar och tak i cellkontor. I förklaringen måste avsikten tydligt framgå – det vill säga en flytt från cellkontor till storrum ska ge en bättre kommunikation mellan grupper och kanske ett mer dyna- miskt arbetssätt. Särskilda ljudanläggningar som lägger ut ”ljudmattor” bör undvikas. Höga skärmar har andra nackde- lar, de kan motverka avsikten med att placera verksamheter i kontorslandskap. Skärmarna inkräktar på öppenheten i kontorslandskapet. Det kan många gånger vara lämpligt att ha bättre skärmning mellan olika ”team” inom kontorslandskapet medan det är en fördel att ha färre och lägre skärmar inom ett och samma ”team”. Det går bra att använda mindre glaspartier i delar av de skärmar som omsluter arbetsplatserna för att få ökad visuell kontakt och öppenhet. För personer som tidigare har arbetat i cellkontor kommer sannolikt en flytt in i ett storrum att innebära att tydliga  ljud från andra verksamheter uppfattas som alltför påträngande (störande) för att medge koncentrationskrävande arbete. Nyttan av att sitta i samma rum, eller flexibiliteten i arbets- platsen, måste balanseras mot de ljudstörningar och förluster av arbetseffektivitet i form av enskilt arbete som ofta inte kan undvikas. Se även sista stycket i avsnitt 4.4.2.


4.5 Kommentarer till några av bilagorna i SS 25267 4.5.1 Bilaga A Vägledning för val av ljudisolerande dörrar och fönster Det är vanligt att 25-50 procent av alla tamburdörrar i ett bo- stadshus inte ger den förväntade ljudisoleringen vid kontroll- mätningar. Typgodkända tamburdörrar omfattas av tillverk- ningskontroll hos ett oberoende kontrollorgan, och brister i själva dörrkonstruktionen upptäcks som regel i samband med provningar och godkännande. Avvikelser i typgodkända pro- dukters utförande ska godkännas av kontrollorganet. Proble- met orsakas oftare av att:


monteringen inte ger lufttäta anslutningar mellan karm och • vägg att det inte blir tätt mellan dörrblad och karm •


Luftläckage genom springor sänker ljudisoleringen markant, särskilt för dörrar i de högre klasserna. Även knappt synliga springor märks. Man bör avsyna tätheten av varje dörr efter montering, för att säkerställa såväl ljudisolering som brand- skydd. Ett enkelt prov som kan göras på plats är det s.k. pap- persprovet . (se bild och beskrivning i avsnitt 6.3.6. Dörrar klassas i klasserna R ´ w 25 – R’ w 45 dB med jämna 5 dB steg. Vad innebär dessa klasser när dörren monteras i en vägg – vad går att höra genom dörren? Svaret beror på flera faktorer; ljudnivån inne i rummet, bakgrundsljud där man lyssnar, hur nära dörren lyssnaren står och hur mycket ljud som läcker ut via andra vägar än genom dörren. Mycket förenklat kan man förvänta sig följande samband för ett rum med omslu- tande väggar som är mycket bättre än en dörr med klass R ’ w : 25 dB: Samtal vid normal nivå hörs och kan förstås utanför • rummet


30 dB: Samtal vid normal nivå hörs svagt, men kan • avlyssnas utanför rummet


35 dB: Samtal vid normal nivå kan inte förstås utanför • rummet, men vid förhöjd nivå hörs samtalen svagt och kan till viss del avlyssnas utanför rummet


40 dB: Samtal kan inte avlyssnas, men rop och skrik hörs • svagt 45 dB: Samtal kan inte avlyssnas, rop och skrik hörs inte •


Hur mycket bättre ska då en vägg vara jämfört med dörrkravet när det totala kravet för konstruktionen är R ’ w,10m2 ≥ 35, 40 el- ler 45 dB? Som en schablon gäller, att en dörr kan väljas i den klass R ’ w som ligger närmast under kravet med en vägg som är minst 4 dB bättre än kravet, eller välja dörr och vägg som var för sig uppfyller kravet. Stora pardörrar, eller rum med två dörrar, får en större dörrarea men ofta också en större vägga- rea och särskild beräkning bör då ske, se nedanstående tabeller eller följande formel (se bilaga D3 i SS 25267)


S i = ingående delareor  R i = reduktionstal för respektive byggnadsdels area  R = resulterande reduktionstal


Den som läser standarden noggrant och räknar lite kan komma fram till en teoretiskt korrekt slutsats: att det går att klara ett 5 dB högre krav med ett omsorgsfullt montage eller klara kravet med en enklare dörr än vad som rekommenderas i standarden. Praktiska erfarenheter visar dock att detta är svårt att uppnå i verkligheten.


Förklaringen är följande: För klassning krävs 3 dB högre ljudisolering vid laboratorieprovet än det skyltade klassningsvärdet, dvs. med uppmätt värde R w ≥ 38 dB blir klassen R ’ w 35 dB. Om dörren monteras perfekt skulle 38 dB kunna uppnås även i byggnad. Kravets formulering R ’ w,10m2 , gör vidare att isoleringen kan uppräknas 7 dB i ett fall med 2 m 2 dörr i 10 m 2 idealt isolerande vägg. Därmed skulle en mätning kunna ge 38+7=45 dB. Detta innebär, att kravet 45 dB för vägg och dörr teoretiskt skulle kunna uppnås med en 35 dB dörr. Men, montaget blir sällan så perfekt, väggen är sällan idealt ljudisolerande (dvs. den läcker också lite ljud, om än svagt). Dessutom är inte mätmetoderna exakta. Risken är stor att man får underkänt vid ett fältprov. Som schablon bör därför rådet i föregående stycke följas, det vill säga dörren i en klass lägre än det övergripande kravet och väggen en klass högre.


Ett diagram för omräkning av ljudisolering i väggar med både dörr och glasparti finns i SS 25267 bilaga D. Tabell 4.11 visar sammanlagd ljudisolering med angiven vägg/glasparti och dörrklass. Väggen/glaspartiet är 10 m 2 respektive 20 m 2 (inkl. hål för 2 m 2 dörr). 20 % Vägg 8 m 2 och dörr 2 m 2  ► Sammanvägt reduktionstal, med vägg i klass R ’ w (dB)


4.5.2 Bilaga B (informativ), Vägledning för val av golvbeläggningar och övergolv på betongbjälklag I bilaga D till SS 25267 definieras stegljudsnivåer för ett stort antal typbyggnader så att tillverkare av stegljudsdämpande golvprodukter på ett enkelt och överskådligt sätt ska kunna ge relevanta exempel på vilken ljudklass produkten kan förväntas uppfylla i respektive byggkonstruktion. När golvprodukten är uppmätt i laboratorium med betongbjälklag enligt SS-EN ISO 140-8, kan dess stegljudsförbättring adderas till bilagans steg- ljudsnivåer för olika ”tunga råbjälklag” (betongbjälklag), och alla vägda L’ n,w  beräknas med några enkla summeringar (enligt SS-EN ISO 717-2). De redovisade stegljudsnivåerna för ”råbjälklagen” i bilagan baseras på beräkningar enligt SS-EN 12354-2 för ett antal vanligt förekommande tunga bjälklag. Det är ofta kostnadseffektivt att utföra detaljerade beräkningar Tabell 4.11 a) vägg 8 m 2 (80 %) och dörr 2 m 2 (20 %).


enligt samma metod, med hänsyn till alla faktorer som gäller det aktuella fallet. För sådana beräkningar finns datorprogram. Mätning av stegljudsförbättringen enligt SS-EN ISO 140-8 fungerar inte på lätta konstruktioner utan då ska istället SS-EN ISO 140-11 användas. Den vägda stegljudsdämpningen ∆ L w för en provad golvbe- läggning beräknas enligt SS-EN ISO 140-8 utgående från hur den fungerar ovanpå ett väl dämpat massivt betongbjälklag. Beräkningsmetoden ger värden som är något på säkra sidan för bedömning av L’ n,w  i andra massivbjälklag med samma golvbeläggning. Stegljudsklassningen enligt bilaga B är en enkel och prak- tisk metod att rangordna och jämföra olika stegljudsdämpande golv- eller undertaksprodukter, på basis av deras uppmätta ∆ L w .


För vissa bjälklagselement (t.ex. håldäck) kan samma golv- beläggning förefalla ge avsevärt bättre dämpning än vad som indikeras av dess ∆ L w -värde. Skillnaden kan vara upp till 8 dB. Problemet uppstår bara när förbättringen beräknas med vägda tal. För att erhålla korrekta värden på slutlig stegljudsnivå, L’ n,w , bör man utgå från rätta råbjälklagsni- våer för bjälklaget och sedan räkna i tredjedels oktavband. Orsaken är att vissa tunga bjälklagselement av typen håldäck kan ge höga stegljudsnivåer vid höga frekvenser när dessa inte är försedda med någon stegljudsdämpande golvbeläggning, så kallade råbjälklagsnivåer. Den vägda stegljudsnivån L’ n,w,utangolvb  enligt SS-EN ISO 140-6 blir då mycket högre än på ett massivt betongbjälklag med samma massa. Om samma bjälklagselement förses med en efter- givlig golvbeläggning, så dämpas dock de högfrekventa stegljuden effektivt och L’ n,w,medgolvb blir ungefär samma som för motsvarande massiva bjälklag (med motsvarande golvbeläggning). Förbättringen ” L’ n,w,utangolvb - L’ n,w,medgolvb ” blir stor, men bör tolkas försiktigt. Den kan användas för att bedöma hur golvbeläggningen kommer att fungera på liknande typer av bjälklagselement, men ska inte likställas med ∆ L w (enligt SS-EN ISO 140-8 och SS-EN ISO 717-2) och differensen kan inte heller användas för bedömning av hur stegljudsnivån reduceras i massiva bjälklag.


När det gäller platsgjutna flytande golv anges ett antal prak- tiska erfarenheter i SBUF-rapporten 18 (ref 4). Några vanliga frågor kring dessa:


Är det skillnad på ljuddämpning och bärighet i • cementbaserade avjämningsmassor kontra gipsbaserade (typ anhydrit)? Svar: Man bör studera provresultat i laboratorium, som visar hur avjämningen fungerar ihop med valt elastiskt (stegljudsdämpande) mellanlägg. Avjämningens ytvikt är den viktigaste parametern, men styvheten har också viss inverkan. Den inre dämpningen i avjämningen påverkar stegljudsdämpningen genom bjälklaget marginellt, men har viss betydelse för stegljud inom samma utrymme (trumljudet). På flytande golv kan man lägga valfri golvbeläggning med bibehållen stegljudsdämpning, t.ex. klinker, sten, slipad betong, parkett (limmad eller flytande)


Konstruktionerna är känsliga för fel i utförandet, där • avjämningen får styv kontakt med stommen (s.k. stomljudsbryggor). Det krävs därför bra anvisningar och produkter från tillverkaren av golvsystemet, t.ex. för avstängning mot fasta konstruktioner och rörgenomföringar


Hållfasthetsaspekterna måste beaktas, med avseende • på resning i hörn (ojämn uttorkning), sprickor i fogar (keramiska golv) samt sprickbildning eller intryckning (mattor)


Stegljudsisolering av vindsbjälklag vid ändrad användning • av råvindar bör alltid granskas av en sakkunnig. Det är en fördel att ha en ljudprovning gjord innan byggarbetet påbörjas, men om man t.ex. river ut brandtegel och bjälklagsfyllning så krävs det mer underlag för att bedöma effekterna. Provmontage av vald golvlösning är ett bra sätt att kontrollera åtgärderna i liten skala. Ljudklass B bör eftersträvas vid inredning av råvindar till bostäder. Användning för annan verksamhet, t.ex. föreningslokal, bör prövas noggrant med hänsyn till de lokala omständigheterna, t.ex. hur ofta lokalen beräknas bli använd.


4.5.3 Bilaga C (informativ) Luftljud och stomljud från installationer Se avsnitt 4.4.6. Se även www.sbuf.se


4.5.4 Bilaga D (informativ) Ljudisolering mot trafikbuller och yttre ljudkällor Bilaga D till SS 25267 ger ett kortfattat underlag för bestäm- ning av ljudnivåer från trafik. Se även avsnitt 4.3.5. En viktig fråga som behöver klarläggas är hur man ska hantera ljud från tunga fordon, tåg m.m. då man har ett fåtal passager per natt. I SS 25267 anges: ”Med maximalnivåer inomhus avses de högsta A-vägda ljudtrycksnivåer med tidsvägning F ( L pAFmax ) som kan antas förekomma regelmässigt nattetid. Vid dimensionering av ljudisoleringen ska hänsyn tas till de mest bullrande vägfor- donstyper, tågtyper, flygplanstyper samt övriga yttre ljudkällor som kan antas förekomma, så att värdena C6 (i SS 25267) inte överskrids oftare än tre gånger per natt”. SIS beslutade 2004 om en ändring i SS 25267, texten skall lyda ”oftare än fem gånger per natt”. Ändringen kommer att publiceras av SIS förlag under 2008.


Beräkning av maximalnivån Boverkets allmänna råd 2008:1 ” Buller i planeringen ” 2 anger principer för beräkning av maximalnivåer från trafikbuller på uteplatser, men för beräkningar och mätningar behöver vissa frågor klaras ut för att få en mer enhetlig tillämpning. I råden sägs att:


”…Här avses en beräknad ljudtrycksnivå av den mest bull- rande fordonstypen under en trafikårsmedelnatt. Nattetid avses perioden klockan 22.00-06.00. Maximalnivån får överskridas med högst 10 dBA fem gånger per natt. Ljudnivån beräknas för instrumentinställning F(fast), och för en situation med stängda fönster och öppet uteluftdon”.


Detta innebär att det krävs goda kunskaper om de förhållan- den på platsen som råder i genomsnitt över ett normalt trafikår inklusive eventuella framtida kända förändringar. Detta gäller för fordonstyper, trafikmängder, hastigheter, markförhål- landen, väderförhållanden, ljudskärmande bebyggelse och liknande.


Innebörden av att maximalnivåerna får överskridas med högst 10 dB fem gånger per natt, kan studeras med statistisk analys 30 . Figur 4.11 nedan visar hur högsta och 5:e högsta maximalnivån varierar med antalet fordon då standardavvi- kelsen för dessa är 3 dB. Ur diagrammet kan ett antal viktiga slutsatser dras.


Diagrammet visar att differensen mellan högsta och 5:e högsta vid 6 passager eller fler är mindre än 10 dB. Detta innebär att den statistiska maximalnivån inte behöver beaktas vid beräk- ning av 6 eller flera passager då standardavvikelsen är 3 dB eller lägre. Beträffande enstaka ljudhändelser och avvikande omstän- digheter på platsen, se avsnittet om mätning nedan. Om antalet fordonspassager är 10 blir det aritmetiska medelvärdet av alla passager (medelmaximalnivån) den bästa skattningen av 5:e högsta nivån. För glesare eller tätare trafik måste vissa korrigeringar göras.


Figur 4.11 Maximalnivåns variation med antalet passager då standardavvikelsen är 3  dB. Diagrammet gäller för en och samma fordonstyp.


30  Hans Jonasson, Svenska riktvärden och Lden, Rapport ETaP404604 version 3 från SP till Naturvårdsverket, Borås 2005. Hans Jonasson, Xuetao Zhang, Bedömning och hantering av omgivningsbuller – Implementering av EU-direktivet, Rapport ETaP6138 version 2 från SP till Naturvårdsverket, Borås 2004.


Vid gles trafik fordras vissa antaganden. Om antalet fordons- passager är färre än 5 måste en teoretiskt möjlig lösning för att bestämma den statistiska 5:e högsta maximalnivån vid beräkningar formuleras. Den enklaste lösningen för att undgå orimliga diskontinuiteter och stora hopp till följd av ändringar av enstaka passager vore att minimera 5:e högsta nivån till något värde, t.ex. den som ges av 6 passager. 5:e högsta nivån blir då lägre än medelmaximalnivån. Men den statistiska osäkerheten i trafikuppgifter och andra beräkningsunderlag kan motivera en något försiktigare hållning, t.ex. att utgå från antalet passager är minst 10, och tillämpa medelmaximalnivån som lägsta närmevärde för maximalnivån. Vid tätare trafik ökar sannolikheten för att ljudnivåerna överskrider kravet mer än 5 gånger, vilket måste beaktas ge- nom att dimensionera för en något högre ljudnivå. I figur 4.11 går det att utläsa att kurvan för 5 överskridanden är lika med 5 procent -fraktilen vid 100 fordon. Det är vanligt att beräk- ningsprogram för trafikbuller automatiskt ansätter 5 procent, men det kan som figur 4.11 visar leda till överskattning (vid glesare trafik) eller underskattning (vid tätare trafik). Vid tät trafik och lite längre avstånd till fasad eller uteplats blir ofta ekvivalentnivåerna dimensionerande. Exempelvis, vid 8000 passager/dygn varav 10 procent tung trafik och 13 procent av denna under natten (dvs. 100 passager av tung trafik nattetid) blir skillnaden cirka 15 dB mellan ekvivalentnivån och maxi- malnivån vid 20 m avstånd. Vid tätare trafik blir ekvivalent- nivån dimensionerande. På kortare avstånd blir maximalnivå- erna mer framträdande (4 dB högre vid 10 m än vid 20 m, vid samma trafik). Att räkna med 5 procent fraktilen, och räkna ut både medelmaximalnivå och ekvivalentnivå är i praktiken en förenkling som oftast är något på säkra sidan. Vid mycket tät trafik kan en underskattning av nivån för 5 passager med 2-3 dB fås om 5 procent -fraktilen tillämpas.


Beräkna den aritmetiska medelmaximalnivån för den mest 1. bullrande fordonstypen Om antalet passager per natt är högst 10, använd 2. medelmaximalnivån


Om antalet passager är 10 eller fler använd statistisk 3. teori (se inramad text nedan) för att bestämma 5:e högsta nivån på basis av antalet passager och uppskattad standardavvikelse


• Beräkning med 5 procent -fraktil kan också tillämpas och är ofta något på säkra sidan vid cirka 100 passager per natt eller mindre av den mest bullrande fordonstypen som förekommer regelmässigt.


Den n :te högsta maximalnivån beräknas ur       (1)       där L em = energimedelvärdet av maximalnivån, s = standardav- vikelsen, N = antalet passager under den studerade tidspe- rioden och P en statistikfunktion. De två första termerna i ekvationen kan bytas ut mot det aritmetiska medelvärdet. Statistikfunktionen P i figur 4.12 kan approximeras med ett polynom med koefficienterna som ges i tabell 4.12. Figur 4.12 Statistikfunktionen P och det approximerande polynomet.


Tabell 4.12 Polynom P(x) som approximerar funktionen P i figur 2.


Mätning av maximalnivån Att korrekt mäta den 5:e högsta maximalnivån är i praktiken näst intill ogörligt eftersom det kräver lika många statistiskt representativa fordonspassager under mätperioden, som antalet prognostiserade passager. Om mätningar ska genom- föras, så ska de utföras omsorgsfullt och ge ett bra underlag för utvärdering av medelvärden och standardavvikelser för de mest bullrande fordonstyperna som mätts upp på den aktuella platsen. Mätningar av ljudnivåer från trafik görs enligt Nordtest- metoderna NT ACOU 039 (vägtrafik) eller 098 (tågtrafik). Mätning görs normalt bara då man har omständigheter som försvårar teoretiska beräkningar (se ovan), men dessa om- ständigheter kan även göra det besvärligt att bestämma ett mätvärde för årsmedelförhållanden med god noggrannhet. Det är i praktiken inte möjligt att exakt bestämma den enstaka högsta maximalnivå som kan förekomma. Osäkerheten kan i vissa fall bli mycket stor. Om det rör sig om flygplan så kan detta vara ur kurs, för bilar kan dessa ha tappat ljuddämparen och tåg kan ha platta hjul. Markdämpning, vindförhållanden, reflexer och avskärmning från intilliggande byggnader eller föremål kan ge värden som inte är representativa för en hel fa- sad. Ett uppmätt energimedelvärde och en 5:e högsta nivå som beräknats ur ett antal fordonspassager och över flera mätposi- tioner blir betydligt noggrannare. Den 5:e högsta ljudnivå som beräknas förekomma ökar med antal fordonspassager, eftersom den statistiska 5:e högsta nivån blir en allt mindre andel ju fler fordon som passerar. Vid mätningen måste därmed ett rimligt antal passager av respekti- ve fordonstyp som antas förekomma regelmässigt (dvs. under en natt med årsmedeltrafik) fås med i mätserien. Vid gles trafik nattetid kan det vara svårt att uppfylla Nordtestmetoder- nas krav (500 fordon eller 500 m tåg). Om det inte är möjligt att göra tillräckligt långa mätserier, t.ex. av kostnadsskäl, så bör resultaten tolkas med större försiktighet och en större marginal mot krav bör tillämpas. Mätresultatets osäkerhet kan uppskattas med hjälp av standardavvikelsen för mätserien, se NT ACOU 039 bilaga. Om fordonstypen och trafikmönstret är känt, t.ex. vid en bussgata som bara trafikeras av fordon av samma typ, räcker det med färre fordonspassager än där en stor variation i fordonstyp och hastighet förekommer.


Det kan finnas speciella omständigheter som man bör ta hän- syn till för att undvika att mätvärdena inte blir representativa för platsen, t.ex. att vägen för närvarande trafikeras av ersätt- ningsbussar, det finns onormala skador i vägbeläggningen, stora snövallar, trasiga brunnslock osv. Mätningen bör då göras både med de aktuella fordonen/vägbeläggningarna och med de ordinarie fordonen (resp. en lagad vägbeläggning), om mätresultatet ska läggas till grund för krav på någon form av åtgärder. Mätningar på annan plats, t.ex. en bit bort på samma väg, kan också ge bra information. Inverkan av andra kända förändringar, t.ex. ändrad linjedragning eller verksamhet, kan studeras med hjälp av kompletterande beräkningar. Mätning- ens precision kan förbättras, särskilt då antalet regelmässigt förekommande passager är litet, genom att upprepa mätningen flera gånger där normalt förekommande variationer ingår i mätunderlaget. Extremvärden bör undantas från mätserien, om de orsa- kas av sporadiska passager, t.ex. av utryckningsfordon eller olagliga fordon (trimmade mopeder, lastbilar med defekta ljuddämpare m.m.). Höga ljudnivåer som ändå kan antas före- komma ofta bör dock inkluderas, t.ex. motorljud vid start från en permanent busshållplats, kurvskrik från spårtrafik, utryck- ningsfordon nära stationer eller akutintag. Tillämpningen av krav gällande sådana ljud bör bestämmas från fall till fall, med beaktande av vad som kan antas gälla under ett årsmedeldygn. Maximalnivåer bör bestämmas med bemannade mätningar under en tillräcklig tidsperiod. Mätningens omfattning och kostnad bör ställas i relation till de kostnader som kan an- tas följa av eventuella korrigerande åtgärder. Obemannade mätningar kan godtas om de görs med utrustning som medger identifiering av passager med olika fordonstyper och undantag av sporadiska ljud som inte ska inräknas i mätunderlaget, t.ex. med inspelning eller registrering av mätvärden varje sekund. Vid mätningen ska den mest bullrande fordonstypen identifie- ras och det ska säkerställas att antalet passager är tillräckligt för att bestämma medelvärde och standardavvikelse för denna med god noggrannhet. Vid mätningar rekommenderas alltså följande procedur:


Bestäm medelmaxnivån och standardavvikelsen för de 1. mest bullrande fordonstyperna, normalt för tung trafik. Ju högre standardavvikelsen är för stickprovsmätningen, desto större mätunderlag bör inkluderas. Mät i flera


punkter om förhållandena kräver det, t.ex. på olika höjd om marken eller skärmande föremål kan antas dämpa ljudutbredningen. Undanta sporadiskt förekommande extremvärden enligt ovan


Är antalet prognostiserade passager av mest bullrande 2. fordonstyp lika med eller färre än 10, upprepa mätningen under minst två mätperioder (normalt nätter) om standardavvikelsen i mätserien är större än 3 dB. Med likartade fordon, t.ex. linjebussar av normalt förekommande typ, räcker det oftast med en mätserie/en natt


Gör en rimlighetsbedömning av mätresultaten mot 3. beräkningar enligt de nordiska beräkningsmodellerna. Kan eventuella skillnader inte förklaras på ett tillfredsställande sätt, gör om mätningen


Använd uppmätta data och utför beräkningar enligt 4. rekommendationerna för beräknade maximalnivåer, se ovan


Översättning mellan L den och L Aeq,24h EU:s omgivningsbullerdirektiv (END) definierar två nya bul- lermått, L den och L night enligt följande:


L day , L evening och L night är den A-vägda ekvivalenta kontinuerliga ljudtrycksnivån fastställd över ett års samtliga dags-, kvälls- respektive nattperioder. Med ett år avses det berörda året i fråga om bulleremission och ett genomsnittligt år i fråga om meteorologiska förhållanden. De föreslagna mätetalen skiljer sig från nuvarande praxis i Sverige. För väg- och tågbuller an- vänder vi oss av dygnsmedelnivå. Praxis i Sverige är också att utgå från sommarförhållanden och att använda nästan neutrala utbredningsförhållanden för vägtrafik och medvindsförhållan- den för tågtrafik och industribuller. Enligt END har dagen alltid 12 timmar, kvällen 4 timmar och natten 8 timmar. Medlemsländerna har dock rätt att själva välja klockslagen för respektive periods början. Bullernivån ska, liksom redan idag är fallet i Sverige, vara ett frifältsvärde


dvs. ljudet som reflekteras från berörd fasad ska inte räknas med. För väg- och tågbuller har Sverige starttidpunkterna 06, 18 och 22 för dag-, kväll- respektive nattperioderna. För indu- stri- och flygbuller har vi fortfarande tidsindelningar som inte överensstämmer med direktivet eftersom antalet timmar inom resp. dygnperiod avviker från kravet i detta. För industribuller gäller att dagen har 11 timmar (07-18) och natten 9 timmar (22-07). För flygbuller gäller 3 timmar (19-22) för kvällen och 9 timmar (22-07) för natten. För flygbullernivån (FBN) gäller dessutom att kvällsflygningar vägs med faktorn 3,0 medan L den  har vägningen 3,16 (10 5/10 ). Med fokusering på högtrafikerade vägar och bandelar som enligt END ska inrapporteras i juni 2007 rekommenderas föl- jande översättning av svenska dygnsekvivalentnivåer utomhus till L den på högst 20 m avstånd och höjden 2-4 m. Bakgrunden till förslagen är tagen från referenserna 1, 2 . För vägtrafikbul- ler har hänsyn tagits till dygnsfördelning enligt Vägverkets publikation Vägutformning 94.


Ljudkälla Svenskt riktvärde idag utomhus L den på 2-4 m höjd i ett typiskt fall utan hänsyn till väderleken (dB) Uppskattad variationsbredd för omräkningen


Vägtrafikbuller L Aeq,24h  L den = L Aeq,24h +3 +3 dB


Tågtrafikbuller L Aeq,24h  L den = L Aeq,24h +6 +3 dB Flygbuller FBN L den = FBN +1 dB


Översättning mellan L night och L AFmax för olika trafikslag Försummas markdämpning kan vi enligt 1996 års nordiska modell skriva


där L 1 = maximalnivån från lätta fordon och L 2 = maximalnivån från tunga fordon; N 1 = antalet lätta fordon och N 2 = antalet tunga fordon; a = vinkelräta avståndet (m), v = hastigheten (km/h) och T  = den studerade tidsperiodens längd (h).


Enligt samma beräkningsmodell gäller för 50 km/h och däröver för energimedelvärdet ungefär att L 2 = L 1 + 6 dB. Figur 1 ger att 5:e högsta maximalnivån kan approximeras med L 5:e = L 2 -6,6 + 6 lg( N 2 ) inom intervallet 6 < N 2 < 500. Efter införande av x = andelen tunga fordon kan vi nu inom detta intervall för referenstillståndet a=10 och v=50 bestämma


eller om vi generaliserar till olika avstånd och hastigheter   (9) I ekvation (8) har ingen hänsyn tagits till skillnad i markdämpning mellan L 5:e och L night . Resultatet illustreras i figur 4.13 nedan.


Figur 4.13 Differens mellan 5:e hög- sta ljudnivån och Lnight vid 50 km/h och 10 m avstånd. Figuren gäller då antalet tunga fordon under natten är minst 6 och högst 500.


I Danmark har man valt att införa gränsvärdet L night =25 dB inomhus vilket approximativt svarar mot det svenska L 5:e = 45 dB då L night bestäms av enstaka fordonspassager på korta avstånd. Översättning mellan L night och L AFmax – Tågtrafik.


Nattetid bestämmes både L night och maximalnivån normalt från godståg som ofta är både långa och bullriga eftersom de använder sig av blockbromsar som ruggar upp hjulens rull- ningsytor. Gör vi det förenklade antagandet att alla godståg är lika långa, ca 600 m, kör lika fort och bullrar lika mycket, så får vi:


N = antalet godståg per natt och C ≈ konstant. För ett 600 m långt godståg i 90 km/h kan vi approximativt sätta C = 30. Till detta har vi det sedvanliga hastighetsberoendet hos ekvivalent- nivån vilket ger:


L max är energimedelvärdet i den gällande beräkningsmodellen och för den 5:e högsta nivån gäller samma statistiska regler som för vägtrafik. Antalet passager är dock färre. Vi får alltså inom intervallet 6 < N < 500


När det gäller avståndsberoendet så är det ganska komplicerat för tåg. Nära tåget bestäms maximalnivån bara av en del av tåget, på längre avstånd som ändå är korta i förhållande till tåglängden blir maximalnivåns avståndsberoende detsamma som för ekvivalentnivån och på avstånd som är långa i förhål- lande till tåglängden får vi samma avståndsberoende som för punktkällor. De för tåg primärt intressanta avstånden är de mellanlånga avstånden och för dessa gäller ekvationerna ovan med rimlig noggrannhet.


4.5.5 Bilaga E (informativ) Vägledning för val av absorbentarea I SS 25267 bilaga E finns tabeller för bedömning av vilken mängd ljudabsorbenter som behövs i trapphus och korridorer i bostäder för att uppfylla krav på efterklangstid. För lokaler kan följande tabeller 4.13 och 4.14 användas för detaljerade beräkningar och för att ta fram förenklade hjälpmedel för bedömning av erforderlig mängd ljudabsorbe- rande material i klassrum, kontor, konferensrum och liknande utrymmen, där en balanserad ljudabsorption eftersträvas. Där så är möjligt bör man använda aktuella uppgifter från tillverkarna istället för tabellens schablonvärden. Tillverkare av undertaksprodukter har normalt en utförlig dokumentation för respektive produkt. För övrig inredning kan det vara svårt att hitta rätt ingångsvärden för beräkningar, men det finns några tillverkare som redovisar absorptionsdata för skärmar, gardinuppsättningar och golvmattor. Ljudabsorptionen hos olika material kan uppskattas teoretiskt med hjälp av beräk- ningsmodeller i SS-EN 12354-6 bilaga B. Enkla prover i en så kallad rörapparat kan ge viss vägledning. Observera att monteringssättet, inklusive eventuella luftspalter påverkar ljudabsorptionen och redovisade värden bör avse en monterad produkt.


67 Schablon för begränsningsytor i rum exklusive inredning, per m 2 golv 0,10 0,10 0,10 0,10 0,10 0,10 Beräkningar, Fältvärden


68 Schablon för begränsningsytor i rum inklusive tät inredning, per m 2 golv*) 0,20- 0,25 0,25- 0,30 0,25- 0,35 0,25- 0,35 0,25- 0,35 0,25- 0,35 Beräkningar, Fältvärden


*) Inverkan av en tät inredning har omräknats till en ekvivalent ljudabsorptionsarea/m 2 golvyta som ligger mellan 0,10 och 0,25 i frekvensområdet 125 till 4000 Hz. Värdena beror av hur rummet är möblerat och vilken typ av inredning som används. För glest möblerade rum kan man räkna med värden för inredning i intervallet  0,0-0,15.


Beräkningsexempel – typutrymmen Typutrymme I – Klassrum, med lätt respektive tung byggnadsstomme Rumsdimensioner : L x B: 9,6 x 7,2 m. Höjder 2,7 m, 3,1 m, 3,5 m. Konstruktioner:


fall a ) kortväggar mellan rum och långvägg mot korridor med dubbla gipsskivor på ömse sidor, stålreglar, lång yttervägg och takbjälklag med enkel gipsskiva på träreglar, mineralull i alla skiljekonstruktioner. Golv med linoleummatta limmad på betong. fall b) : alla väggar med murat tegel, betongbjälklag i golv och tak, linoleummatta på golv.


Möblering : 25 skolbänkar och 1 kateder med inskjutna stolar, två lätta gardin vepor per fönster, 2,2 m höga bokhyllor längs halva långväggen täckta med tunna glasdörrar, 1,2 m höga bokhyllor längs halva kort- väggen fylld av böcker och materiel. Fönster i fasad, 4 st 1,7x1,7 m i 0,2 m djupa nischer. Enkeldörr 2,1 m 2  klass R ’ w 35 dB.


Tabell 4.14 Ljudabsorption i typutrymme Ia klassrum med lätt stomme (från tabell 4.13). Rumshöjd 3,1 m.


– tillverkares dokumentation av ljudegenskaper samt projekterings- och monteringsanvisningar I avsnitt 1:4 och 2:3 i BBR finns flera föreskrifter och allmän- na råd som syftar till att förbättra kvalitetsstyrningen av pro- jekteringsarbetet. Tillverkarna ansvarar för att tillhandahålla relevant produktdokumentation så att projektörer kan utgå från produkter med kända ljudegenskaper. Såväl projektörer som byggare ska känna till riskmomenten och kunna hantera dessa praktiskt. Med väl konstruerade och dokumenterade produkter minskar risken för brister i byggnadens bullerskydd. Kostna- der för felmarginaler och överdimensionering kan minimeras om produktens egenskaper görs kända och kalkylerbara. Kon- takter med byggnadsnämnderna och beställarna underlättas. Även övriga avsnitt i denna handbok har information som kan vara relevant för tillverkare. Det förekommer att projektörer av olika skäl väljer produkter utan att ha ett tillfredsställande beslutsunderlag för bedömning av deras egenskaper mot de aktuella ljudkraven. Bristerna finns på flera nivåer:


redovisningen • av produkternas ljudegenskaper och förutsättningar för att uppnå dessa i byggnad görs inte på rätt sätt, till alla delar, eller görs inte alls


produkterna är svåra att • montera så perfekt på plats i byggnad att angivna ”laboratorievärden inte kan uppnås i praktiken, det kan t.o.m. finnas kända risker som inte redovisas


tillverkarnas • angivna förutsättningar för att man ska uppnå angivna ”laboratorievärden” motsvarar ibland inte normala omständigheter på en byggplats, särskilt inte när det gäller gränssnitt mot anslutande konstruktioner. Garantier blir därmed verkningslösa, ”felen” skylls utföraren


projekteringsanvisningarna • är ofullständiga eller saknas helt monteringsanvisningarna • är svårförståeliga, opraktiska, ofullständiga eller saknas helt


Ljudegenskaperna för olika produktkategorier bör redovisas mot bakgrund av teoretiska analyser/beräkningar eller prov- ning enligt gällande standarder. Konstruktörer eller teknik- konsulter kan då inför anbud räkna på ett antal kombinationer av produkter, som löser ett givet funktionskrav i byggnad, och välja den effektivaste kombinationen. Beräkningar är numera enkla att utföra och kan komplettera dagens under- lag, som ofta baseras på förenklade tabeller och ”lathundar”. Förenklade tabeller m.m. måste upprättas med betryggande säkerhetsmarginaler eftersom de inte kan göras helt situations- anpassade, vilket antingen leder till överdimensionering eller bristande funktion. Ett starkt argument för att ändå fortsätta att använda tabeller och ”lathundar” är att de ofta representerar en sammantagen praktisk erfarenhet och kan på ett enkelt sätt användas för att granska beräkningsresultatens rimlighet. Med fel indata kan beräkningsresultat uppvisa stora fel och måste därför alltid bedömas/granskas mot erfarenhet. Fördelar med beräkningar är att de blir välstrukturerade, de väger in faktorer som är unika för respektive byggprojekt samt att både nya och gamla produkter kan hanteras parallellt. Helt erfarenhetsbaserade underlag har en alltför konservativ verkan. Det är riskabelt att vara den som först provar en helt ny och obe prövad konstruktion, men med hjälp av beräk- ningar kan man ta in sådana med en kalkylerbar risk. Detta förbättrar konkurrenssituationen. Beräkningar har också den fördelen, att de tydligt visar hur mycket respektive konstruk- tion (produkt) bidrar till den sammanlagda ljudegenskapen, medan fältmätningar bara visar resultatet av funktionen i flera sammanbyggda produkter. Ansvarsfrågor blir därmed enklare att reda ut. I BBR anges i allmänt råd att man styrker varför erfarenhetsmässiga bedömningar (t.ex. fältmätningar i befint- liga byggnader) kan anses vara relevanta i det aktuella pro- jektet, och då kommer det i praktiken ändå att behövas någon form av omräkning av de fältmätta värdena till den aktuella situationen. De produktkategorier som är aktuella att redovisa ljud- egenskaper för är:


– bjälklag och innerväggar, i betong eller lätta byggmaterial (stål, trä och gips) – golvbeläggningar (stegljud och luftljud), både torra och spackelbaserade golvsystem


– ytterväggar, prefabricerade eller platsbyggda – dörrar, fönster och glaspartier


– uteluftsintag och överluftsdon – undertak och väggisoleringar – installationer, kanalisationer och genomföringar


5.3 Generella krav ─ alla produktkategorier


För samtliga produktkategorier bör redovisningen innehålla en mängd information för att det som projekteras ska kunna leda till en slutprodukt med ljudegenskaper som stämmer överens med de krav som ställts av byggherren:


projekteringsanvisningar 1. , som beskriver produktens avsedda användning och dess ljudtekniska egenskaper. Ljudegenskaperna för produkten bestäms enligt följande och enligt avsnitt 5.4.


deklaration av värden, 2. för respektive produkt kan baseras på laboratoriemätningar, teoretiska beräkningar, fältmät- ningar, eller kombinationer av dessa, enligt SS 25267: 2004 bilaga F, som utförts av en oberoende part . Beroende på produktkategori deklareras värden i tredjedels oktavband och med vägda sammanfattningsvärden enligt SS-EN ISO 717 för ljudisolering eller i oktavband med vägda samman- fattningsvärden enligt SS-EN ISO 11654 för ljudabsorben- ter. Installationer ska deklareras med avseende på ljudef- fekt- eller ljudtrycksnivå beroende på använd mätstandard. Stomljudseffekt kan provas och redovisas enligt en kom- mande Nordtestmetod (se www.nordicinnovation.net). Projektörer kan använda värdena för att jämföra produkter och som indata till beräkning av ljudegenskaper i byggnad enligt SS-EN 12354. Ljudisoleringsvärden ska endast avse ljudnivåer, ljudabsorption eller ljudtransmission genom den aktuella produkten, utan inverkan av flanktransmission eller andra byggnadsrelaterade villkor, om inte annat anges under punkterna nedan. Dock ska inverkan av avvikelser på direkttransmissionen beaktas, som kan förväntas uppstå vid montage i byggnad enligt tillverkarens anvisningar jäm- fört med de förutsättningar som gällde när de deklarerade värdena bestämdes. Fältmätningar måste korrigeras för


inverkan av flanktransmission vid respektive mättillfälle och anges med medelvärde, standardavvikelse och antal mätresultat som använts för att beräkna dessa värden.


korrigering med hänsyn till flanktransmission, 3. i anslu- tande konstruktioner beaktas av projektörer i samband med projektering. Korrigering görs vid beräkning enligt de standardiserade beräkningsmodellerna i SS-EN 12354. Om tillverkaren ställer andra krav på utformning av anslutande konstruktioner än vad som beaktas i nämnda beräknings- modell, ska detta anges, t.ex. för att begränsa inverkan av flanktransmission, stomljudsbryggor eller luftläckage. Det är en fördel om tillverkaren kan ange en erfarenhetsbase- rad rekommendation om lämpliga säkerhetsmarginaler vid dimensionering enligt SS-EN 12354 mot ljudkrav i färdig byggnad.


monteringsanvisningar 4. , som beskriver hur produkten ska hanteras vid leverans, förvaring och montering, så att de deklarerade ljudegenskaperna uppfylls i byggnad. Anvis- ningarna kan exempelvis beskriva fukt- och temperatur- intervall, belastningsgränser, måttoleranser i anslutningar, infästningsdon och injustering.


produktmärkning 5. , som entydigt identifierar tillverkaren, den levererade produkten och dess ingående komponenter. Märkningen kan utföras med koder om produktdokumen- tationen innehåller en korrekt och lättanvänd tolk. Produk- tens deklarerade ljudtekniska funktion samt ljudklass eller motsvarande egenskap bör anges. Syftet med märkning är att underlätta okulärbesiktning på plats och minska risken för fel vid nyanskaffning.


5.4 Specifika krav ─ per produktkategori 1. Innerväggar och bjälklag i betong, lättbetong och andra massiva byggnadsmaterial – reduktionstal R (50-5000 Hz), R w , R w + C 50-3150 . För bjälk- lag anges även


– stegljudsnivå, normaliserad till 10 m 2 absorptionsarea L n  (50-3150 Hz), L n,w , L n,w + C I,50-2500


Värdena ska baseras på beräkningar enligt en metod som ska beskrivas, eller mätningar i laboratorium enligt SS-EN ISO 140-3 resp. -6, eller mätningar i byggnad enligt SS-EN ISO 140-4 resp. -7 (korrigerade enligt 5.3). Se även avsnitt 4.4.2. För väggar i lättbetong och liknande material samt för murade dubbelväggar anges åtgärder för begränsning av flanktrans- mission via de anslutande bjälklagen. Se även avsnitt 6.3.3. Se även avsnitt 4.4.2.


2. Innerväggar och bjälklag av trä, plåt, gips och sammansatta byggnadsmaterial Se även avsnitt 4.4.2. Samma redovisning av egenskaper som i punkt 1, med tillägg av följande: –  anvisningar om hur genomföringar, anslutningar och knut- punkter ska utföras


–  vilken inverkan av flanktransmission som kan förväntas med angivna lösningar, – fältmätningar i ett antal små och stora rum i minst 3 olika byggobjekt, se 5.3.


3. Golvbeläggningar, torra och betong- eller spackelbaserade golvsystem – förändring av tunga bjälklags reduktionstal ∆ R (50-5000 Hz)


– förändring av stegljudsnivå ∆ L (50-3150 Hz), vägt stegljudsförbättringstal ∆ L w och stegljudsklass X enligt SS 25267 bilaga B. Värdena ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS-EN ISO 140-3 resp. -8, eller mätningar i byggnad enligt SS-EN ISO 140-4 resp. del -7 (bifoga råbjälklagsmätningar) – stegljudsnivåer inom samma utrymme som stegljudsapparaten (trumljud) enligt SIS TR 2007:15.


4. Dörrar – reduktionstal R (50-5000 Hz), R w , ”klass R’ w ” enl. SS 25267 bilaga A Värdena ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS- EN ISO 140-3.


5. Ytterväggskonstruktioner – reduktionstal R (50-5000 Hz), R w , R w + C , R w + C tr  Värdena ska baseras på beräkningar enligt en metod som ska beskrivas, eller mätningar i laboratorium enligt SS-EN ISO 140-3, eller mätningar i byggnad enligt SS-EN ISO 140-5 (elementmetoden, med angiven ljudkälla). Mätningar som påverkats av bakgrundsljud eller flanktransmission i fönster och luftintag bör inte ligga till grund för redovis- ning.


– för icke-homogena ytterväggskonstruktioner som är avsedda att dras kontinuerliga förbi bjälklag (utan styv samverkan med detta) anges även flanktransmissionsreduk- tionstal bestämda enligt SS-EN ISO 140-4 eller ISO 10848 (50-5000 Hz), D nf , D nf + C 50-3150 .


6. Glaspartier, fönster, fönsterdörrar och tillhörande bröstningspartier – reduktionstal R (50-5000 Hz),   R w , R A (= R w + C) , R A,tr (= R w + C tr )


Enligt SS-EN 14351-1 måste värden på konstruktioner med R w ≥ 39 dB eller R w + C tr ≥ 35 dB baseras på mätningar enligt SS-EN ISO 140-3. För lägre ljudisolering tillåter samma stan- dard beräkningar med hjälp av angivna schablonvärden och schablonkorrektioner i de fall glaset är en isolerruta. Dessa beräkningsvärden är i regel lägre än mätta värden. Andra typer av korrekt gjorda beräkningar kan accepteras om beräkning- arna är spårbara till mindre förändringar av fönsterpartier som provats i laboratorium. Teori och provresultat för ett antal fönster- och glaskombi- nationer, samt en riskanalys finns i en rapport från SP Sveriges Tekniska Forskningsinstitut 31 .


31 Fönster med hög ljudisolering mot trafikbuller. Ett samverkanspro- jekt inom svensk fönsterindustri. Sveriges tekniska forskningsinstitut rapport 1998:26 (www.sp.se). ISBN 91-7848-732-3. Simmons, C.


7. Uteluftsintag och överluftsdon – normaliserad ljudnivåskillnad D ne (motsvarar R för en 10 m 2  vägg med hög ljudisolering, 50-5000 Hz, försedd med den aktuella genomföringen.), D new , D new + C , D new + C tr


Värdena ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS- EN ISO 140-10. Ange vilken typ av yttervägg och värmeisole- ring som använts vid provningen samt om det finns risker för bristande ljudisolering vid användning av andra värmeisole- ringsmaterial.


8. Vägg - tilläggsisoleringar – förändring av tunga väggars reduktionstal ∆ R (50-5000 Hz) Värdena ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS- EN ISO 140-16 eller mätningar i byggnad enligt SS-EN ISO 140-4


9. Undertak – förändring av tunga bjälklags reduktionstal ∆ R (50- 5000 Hz) – förändring av tunga bjälklags stegljudsnivå ∆ L (50- 3150 Hz)


Värdena ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS- EN ISO 140-3 resp. -6, eller mätningar i byggnad enligt SS- EN ISO 140-4 resp. -7.


– för undertak som är avsedda att dras kontinuerliga förbi ovankant vägg (utan styv samverkan med denna) anges även flanktransmissionsreduktionstal bestämda enligt SS- EN ISO 140-12 eller ISO 10848 (50-5000 Hz), D nf , D nf + C 50-3150 .


Värdena anges för aktuell höjd mellan undertak och bjälklag. Ange riskfaktorer om det finns undertakslösningar som kan ge sämre värden än det redovisade, t.ex. låga och tomma hålrum ovan undertaket, inverkan av installationer ovan och genom undertaket, anslutning mot väggar, felmonterad barriär mot bjälklag etc.  För undertak som är avsedda att absorbera ljud anges även ljudabsorptionskoefficienter i tredjedels oktavband 50-5000 Hz mätta enligt SS-EN ISO 354 och utvärderade i oktavband 63-4000 Hz och ljudabsorptionsklass enligt SS-EN ISO 11654.


Värdena ska anges vid avstånden 0 mm, 50 till 80 mm, samt 200 mm mellan absorbentens undersida och en tung bjälklags- eller väggkonstruktion. En förenklad redovisning av erforder- lig mängd ljudabsorbenter mot ett givet krav på efterklangstid i olika typutrymmen kan göras enligt avsnitt 4.5.5.


10. Inredningsprodukter, skärmar, gardiner etc. Skärmar kan provas med avseende på dess ”ljudisolerande” effekt. Detta ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS- ISO 10053. Mätningen får göras utomhus under gynn- samma förhållanden. Värden för ljudabsorption ska baseras på mätningar i laboratorium enligt SS-EN ISO 354 Skärmar placeras slump- mässigt enligt anvisningar i avsnitt 6.2.2.1 i standarden. Gardinuppsättningar, mattor etc. provas på det sätt som dessa är avsedda att användas i byggnad, se även avsnitt 4.5.5.


11. Installationsprodukter, maskiner, VVS-produkter och fast inredning som kan alstra störande ljud i byggnad – för maskiner och installationer med motorer, fläktar eller kompressorer, t.ex. ventilationsaggregat, kylsystem, his- sar, tvättmaskiner, sopsugar, rulltrappor m.m. redovisas ljudeffekt för luftburet ljud såväl inom systemet (t.ex. till anslutande kanaler) som till omgivningen, samt stom- ljudseffekt till bärande bjälklag eller vägg (t.ex. hisschakt) enligt metoder i EN 12354-5


– för luftbehandlingskomponenter (spjäll, don, ljuddämpare m.m.) redovisas både ljuddämpning och egenljudalstring enligt metoder i EN 12354-5


Entreprenörer får ibland hantera fel och brister i sent skede som beror mer på projekteringen (bygghandlingarna) än på utförandet. Risken för fel minskar avsevärt om övriga aktörer utför sina delar noggrant, så som beskrivs i avsnitt 2 och 3. Brister kan bero på att man har beslutat om konstruktioner och utförande i projekteringsfasen som inte har rimliga praktiska förutsättningar att uppfylla kraven. Det kan vara en fördel att be projektören medverka praktiskt vid lösning av problem som uppdagas ute på bygget. Tillverkarna kan göra mycket för att minska riskerna för fel och brister, om de får rätt informa- tion från dem som ska montera och de får ekonomiska förut- sättningar att förbättra sina produkter. Med en term hämtad från det militära kan man säga att vissa konstruktioner och produkter inte är ”fältmässiga”, de kräver för mycket av den som ska montera dem. En viss prisökning kan vara motiverad om den leder till besparingar i byggskedet. Otydliga bygg- handlingar ökar risken för missförstånd, även här gäller det att hålla en god dialog med övriga aktörer så att oklarheter reds ut innan det är för sent.


En produktionschef vid ett stort byggföretag konstaterade under pågående produktion, att det lönar sig att välja väldokumenterade produkter och planera arbetet noggrant: ”En köpt projekteringstimme i rätt tidpunkt sparar tusentals kronor i utförandeskedet.”


Projekteringsrelaterade frågor i avsnitt 4 och produktrelaterad information i avsnitt 5 kan därför vara värdefulla även för entreprenörer, särskilt för dem som gör ändringar och som tar garantiansvar för funktionerna i den färdigställda byggnaden. I samband med verifiering finns en del praktisk information i avsnitt 7, avsedd att minska riskerna för fel i mätresultaten, vilket kan skapa onödiga problem.


Men till syvende och sist – hur noggrant man än planerar, så krävs det omsorgsfulla och engagerade insatser när byggnaden ska uppföras. De problem som uppstår när ”praktiken” möter ”teorin” måste lösas med goda kunskaper, fantasi och ett visst mått av envishet. Detta avsnitt fokuserar på några kända risker vid det praktiska utförandet, men tyvärr är det knappast möjligt att täcka in alla frågor som kan uppstå. Särskilt då konstruktioner och byggteknik är obeprövade finns det skäl att göra en särskild riskanalys inför utförandeskedet. Kort sagt, alla kan hjälpas åt att ”tänka efter före”.


De vanligaste felen i utförandet som leder till brister mot ställda ljudkrav är: luftläckage • genom hål, springor och sprickor


oavsiktligt • styva anslutningar mellan byggnadsdelar som ska vara åtskilda, så kallade stomljudsbryggor


oavsiktliga • veka anslutningar mellan byggnadsdelar som ska samverka styvt kan ge oväntad flanktransmission


Luftläckage: Konstruktioner med hög luftljudsisolering är känsliga för luftläckage i hål, springor och sprickor. Det beror på att höga ljudnivåer i ett rum skapar svängningar i lufttryck- et, som pressar luft genom öppningarna och skapar tryck- svängningar även i det angränsande mottagarrummet. Även små springor försämrar ljudisoleringen markant, vilket kräver stor noggrannhet i tätningar och anslutningsdetaljer. Tillverka- re och projektörer bör anvisa tätningsåtgärder samt markera på bygghandlingar, där utförandet är kritiskt för ljudisoleringen.


Stomljudsbryggor: Vissa konstruktioner med flera skikt får hög ljudisolering då skikten kan röra sig fritt mot varandra. Detta gäller t.ex. lätta murade dubbelväggar, skivväggar med dubbla eller saxade reglar, flytande golv, nedpendlade under- tak och väggar som tilläggsisoleras med gipsskivor på fristå- ende reglar. Se vidare i respektive avsnitt nedan.


Flanktransmission: ett visst mått av flanktransmission genom anslutande byggnadsdelar kan förutses redan i projekterings- skedet. Projektören väljer lämpliga konstruktioner och anslut- ningar för att uppfylla kravet. Men det är vanligt att flank- transmissionen blir större än förväntat, särskilt då anslutande


konstruktioner med låg ljudisolering (t.ex. undertak, lätta golv, golvbeläggningar, schaktväggar eller ytterväggar) går obrutna förbi en lägenhets- eller lokalskiljande konstruktion. Antingen har man missat att utföra ritade rörelsefogar, eller så är de inte tillräckligt eftergivliga. Styvt kopplade skivkonstruktioner försätts lätt i svängning och leder in vibrationsenergi till kon- struktioner i det angränsande rummet, som i sin tur strålar ut ljud. I kontorshus är detta ett relativt vanligt problem. Murade dubbelväggar kan ge hög ljudisolering genom väggen, men avsevärt sämre ljudisolering i byggnad när motstående vägg- halva påverkas av vibrationer som går via bjälklaget, se 6.3.3 och referensen 22 . Då industrilokaler inreds till bostäder kan ”bom” i bjälklaget ge oavsiktlig flanktransmission, vilket kan kontrolleras enkelt med en stegljudsapparat och vibrationsgi- vare. Överskiktet bör sågas eller brytas upp om det visar sig att det leder vibrationer.


Värmestammar, balkar, gamla ventilationstrummor m.m. kan behöva åtgärdas, särskilt när de lägenhetsskiljande väggarna utförs med lätta konstruktioner som inte ger någon knut- punktsdämpning. Ändrad användning av byggnader bör pla- neras i samråd med en sakkunnig, som deltar i (eller granskar) projekteringen och belyser riskmoment i bygghandlingarna. De skrifter som hänvisas till i fotnoterna 4-8 är praktiskt inriktade, tydligt illustrerade och visar både vanliga fel i utförandet och hur man ska gå tillväga. Vissa exempel i dessa publikationer kan ha dimensioner och utformning som inte är tillämpliga vid dagens ljudkrav, (låga frekvenser) man bör därför be den sakkunnige att granska eventuella ändringsför- slag som utgår från exemplen, men principerna är fortfarande relevanta.


6.3 Riskfaktorer – ljudisolering i byggnadsdelar och konstruktioner Rådgör alltid med tillverkarna om vad som gäller för deras produkter. Observera, att en riskfaktor som påtalas för en viss konstruktionstyp kan vara relevant även för andra konstruk- tionstyper. 6.3.1 Innerväggar och bjälklag i platsgjuten betong


Platsgjutna betongstommar är normalt lufttäta i utgångsläget, men hål och schakt för installationer som inte efterlagas ska- par oavsiktliga ljudläckage. Rör för värme, avlopp m.m. bör gjutas in med en tättslutande hylsa som medger längdutvidg- ningar men inte rörelser i sidled och inte heller luftläckage. Vibrerande installationer, t.ex. fläktar eller tvättmaskiner som stomljudsisoleras, se avsnitt om installationer nedan. Håltagning som inte har tätats.


Gjutspill kortsluter mellan bottenplattor.


I radhus, med platta på mark, som ska delas med fog under den husskiljande väggen, är det väsentligt att fogen verkligen är helt öppen och medger rörelser mellan plattorna. Att bara såga plattan fram till kantbalk är normalt inte en tillräcklig åt- gärd vid höga ljudkrav, inte heller att förstyva den lokalt (vot) under väggen. I många fall får man oavsiktliga kopplingar via kontinuerlig armering eller installationer. Gjutrester, särskilt vid genomföringar av rör och elkablage, bildar stomljudsbryg- gor som leder över både steg- och luftljud mellan husen, med underkända mätresultat och stora efterkostnader som påföljd. Där grundförhållandena inte medger delade plattor ska man välja en kombination av plattjocklek och golvbeläggning som uppfyller kraven. Se vidare i avsnitt 4 och 6.3.5. 6.3.2 Innerväggar och bjälklag med prefabricerade betongelement i betong


I hus med prefabricerad betongstomme är tätningar mellan elementen en kritisk faktor, särskilt där man har dolda fogar. Otillräcklig utfyllnad i underkant eller vid sidan av prefabri- cerade betongväggar ger luftläckage. En enkel åtgärd är att mjukfoga vinkeln mot bjälklagen och mot anslutande väggar, innan golvbeläggning, socklar och inredning sätts på plats. Genomgående skivor, t.ex. ytterväggselement, där man räknar med styv samverkan (med den lägenhetsskiljande väggen), måste också utföras praktiskt så att delarna sitter ihop ordent-


ligt. Ett sätt är att svetsa cirka 5 plåtförband jämnt fördelade mellan golv och tak, samt gjuta in fogen med expanderande bruk. Finns det misstanke om att fogen inte fylls ut helt bör man efterlaga fogarna innan väggbeklädnaden påbörjas för att få en lufttät och samverkande fog. Motsvarande gäller för prefabricerade väggar som ställs ovanpå platsgjutna bjälklag, såväl lufttäthet som samverkan kan behöva studeras för att man inte ska riskera brister där funktionen är kritisk. Un- dergjutningsbetong bör vara avpassad för att fylla ut och ge lufttäta fogar. Våningsplan (stannplan), vilplan och trapplöp ska utfor- mas så att stegljud inte leds in i boningsrum. Utformningen bestäms till stor del under projekteringen. Vid monteringen är det väsentligt att delarna inte kommer i oavsiktligt styv kontakt med stommen. Normalt skyddas plan och trappor av fiberdukar eller gummibeklädnader. Vid spackling och klin- kerbeläggning, eller vid efterlagning av förtagningar, klackar, pallningsbrickor och liknande, är det lätt hänt att det rinner in lite bruk i fogar som ska vara öppna, med underkända steg- ljudsresultat som följd. Olika produkter har olika riskmoment, rådgör med tillverkarna. Allmänt kan sägas, att avstängningar, fiberdukar och liknande bör vara synliga och skäras bort först när alla våta arbetsmoment är avslutade. Eventuella gjutrester m.m. avlägsnas i samband därmed, så att fogarna är öppna.


Undergjutning kortsluter flytande trapphusplan mot vägg. Gjutspill kortsluter elastiskt upplagd trappa mot trapphusplan.


6.3.3 Innerväggar i lätt betong (med lättklinker eller gasbetong) Tunna och lätta betongelement, t.ex. gasbetong, lättballastbe- tong m.fl. ger ett speciellt resonansfenomen som medför en markant flanktransmission då de ansluts styvt mot massiva bjälklag eller väggar. Problemet kan avhjälpas effektivt med elastiska fogar i knutpunkterna (överkant och i sidled), t.ex. genom att dreva med band av åldringsbeständiga polymerma- terial eller mineralull. Observera att samtliga lättbetongväggar måste förses med sådana fogar, inte bara de lägenhetsskiljan- de. Problemet är vanligt i hus från 1950 till 1970-talets början och undersöktes ingående av professor Kihlman vid Chalmers tekniska högskola på 1960-talet. Arbetet finns beskrivet i en rapport 32 . Se även ”Lättbetonghandboken” och liknande branschhandböcker. Rörelsefogar bryter även överföring av stomljud från installationer som sitter fast i de lätta elementen, såvida dessa inte ger styva bryggor över rörelsefogarna.


Tilläggsisolering används ibland för att förbättra ljudisoler- ingen mot lätta betongelement, eller rent allmänt för att rikta upp utrymmen med sättningsskador och dylikt. Det kan vara värt att känna till, att en gipsskiva på en träregel tvärtemot kan försämra både luft- och stegljudsisoleringen, på samma sätt som parkett på tunna underlag, se avsnitt 6.3.5. Tilläggs- isoleringar av konstruktioner med ljudkrav bör bestämmas i samråd med projektör och sakkunnig. Det kan räcka med att ändra regeldimension eller välja två lag gipsskivor för att undvika besvärande resonanser. Mineralull i tomrummet har marginell effekt vid låga frekvenser och kan sällan korrigera en ogynnsam kombination av skivor och luftspalt mot stom- men. Luftspalten mot en tung vägg eller bjälklag bör inte vara mindre än 95 mm då ytskiktet består av 2 lag gips eller mot- svarande ytvikt. Skivor och reglar ska inte ha någon kontakt med väggen/bjälklaget. Undertak med gipsskiva på träläkt kan försämra ljudisoleringen.


32 Flanktransmissionens inverkan på rumsisolering mot luftljud. Speciell tillämpning på byggnader med innerväggar av lättbetong- plank. Chalmers Tekniska Högskolas handlingar nr. 254. Kihlman T. Göteborg 1961. www.ta.chalmers.se.


6.3.4 Innerväggar och bjälklag av trä, plåt, gips och sammansatta byggnadsmaterial Innerväggar som byggs upp på plats, eller monteras som planelement, är känsliga både för luftläckage och för kort- slutningar mellan väggsidorna. De torrtätningar som ingår i vissa produkter förutsätter normalt att anslutning görs mot väl utjämnade underlag. Vid råa betongytor, elementfogar eller överhöjda bjälk- lagselement måste man först avjämna ytorna, eller foga alla spalter med ett utfyllnadsmaterial som är beständigt över tiden och som tål normala rörelser i byggnaden utan att spricka upp.


2 eldosor med tunn botten rygg – rygg. Uttag för installationer, t.ex. eldosor, bör inte göras ”rygg- mot-rygg” på respektive sida av väggen, utan förskjutas minst ett regelfack (med mineralull i facken). Det kan vara frestande att klämma fast tomrör för el mellan väggreglarna i en vägg med dubbelstomme, men följden kan bli att man får ta ned väggen efter underkänt resultat vid ljud- mätning. Slutkostnaden blir då högre än om man gör rätt från början – en självklarhet som ändå tål att upprepas! Detaljer för anslutningar mot övriga konstruktioner anges av tillverkarna – dessa instruktioner baseras på lång erfarenhet och är sällan tilltagna i överkant. De bör följas noggrant för att avsedd funktion ska uppnås. En vanlig orsak till att ljudisoleringen blir lägre än förväntat när det gäller lätta skiljeväggar är att många byggnadsdelar (transmissionsvägar) samverkar. Var och en av dessa kan ha en acceptabel ljudisolering, men sammantaget ger de alltför stora flankbidrag. Tomrör som kläms mellan vägghalvor.


Exempel: om kravet är R ’ w 35 dB mellan två kontorsrum, och man väljer vägg, undertak, golv, ventilationssystem och en installationskanal som alla har R w 40 dB, så kommer man att få R ’ w 33 dB, alltså 2 dB underkänt! Om detta upptäcks under projekteringen korrigerar man exempelvis väggen till en 44 dB vägg och lägger en barriär av mineralull ovanför underta- ket, så har man kalkylmässigt 35 dB. Men marginalen för små, nästan oundvikliga avvikelser saknas, och en brist på 1-2 dB kan knappast skyllas på utföraren. Problem av denna typ ska hanteras vid projekteringen, inklusive val av rimliga säker- hetsmarginaler i samråd med tillverkarna. Brister som förutses innan montage kan ofta förebyggas med enkla tilläggsåtgärder: drevning med skumplast eller mineralull i genomföringar och fönsterbänkskanaler, mjuk- fogning mot bjälklag och ventilationstrummor, gummilister mellan vägg och undertak, en mineralullsskiva (barriär) mel- lan undertak och bjälklag ovanför vägg, en slits i den bärande golvskivan osv. Om bygghandlingarna ger otydliga anvisning- ar kan entreprenören behöva lyfta frågor av denna typ med ansvarig projektör och sakkunnig. 6.3.5 Golvbeläggningar, torra golvsystem samt betong- eller spackelbaserade golvsystem


Parkett på tunna mellanskikt ger försämrad luftljudsisolering, vilket ska beaktas vid dimensionering. Detta beror på att golvet ger en resonans mot bjälklaget som ibland kallas för parkettresonans, men som gäller för alla skivkonstruktioner med smala mellanliggande luftspalter. Även tilläggsisolerade väggar och undertak (med skivor på reglar) ger resonanser som försämrar ljudisoleringen för några frekvensband. Dessa effekter ska beaktas vid dimensioneringen.


Då bjälklaget är tunt, t.ex. i bottenplattan till sammanbyggda småhus, som delas med en lätt lägenhetsskiljande vägg (vanlig konstruktion i radhus), uppfylls vanligen inte BBR:s krav (ljudklass C) med trägolv på en tunn underlagsmatta (typ cellskummatta 2-3 mm). Delning av bottenplattan under lägenhetsskiljande vägg bryter överföringen av ljud (se 6.3.1) och kan vara en effektiv åtgärd om markförhållandena i övrigt medger en delning (t.ex. fukt, radon, stabilitet och grundlägg- ning). Golv med ytvikt större än 25 kg/m 2 och mer än 50 mm elastiskt material (eller luftspalt) får en dämpad resonans och den horisontella ljudisoleringen klaras. Det finns flera kom- mersiella golvsystem med bra ljudegenskaper. De kan också utformas så att trumljudet begränsas (stegljud inom samma utrymme), se nedan. Vid tillval eller ändring av byggnader är det lätt att glömma stegljudsdämpande skikt under golvbeläggningen. Plast- och linoleummattor kan förses med ett tunt elastiskt skikt på undersidan, men lösningen ska hålla för intryckning (märken) och slitage med de laster som kan förekomma. I verksamhets- lokaler är det vanligt med skrivbordsstolar, rullbord, pallyf- tare m.m. Under klinker bör man välja en lösning som både dämpar stegljud och som har tillräcklig bärighet, så att det inte uppstår skador på klinker och fogar vid normal belastning. Tillverkarna, Golvbranschen och Byggkeramikrådet har anvis- ningar om godtagbara lösningar. Flytande golv fungerar bra när de är korrekt utförda, men synbart oansenliga stomljudsöverförande kontakter mellan golvet och byggnadsstommen reducerar ljudisoleringen mar- kant. Spalten mot väggen bör förbli öppen, även då fukt- och temperaturrörelser har medfört rörelser i golvet. I samband med ändrad användning, t.ex. då vindar inreds till bostäder, är det vanligt att en flytande golvkonstruktion som tidigare har fungerat bra inte ger tillräcklig verkan för den aktuella tillämpningen. Stomljudsbryggor är en möjlig orsak, men vanligen är det befintliga bjälklaget för lätt och för vekt för att fjäderelementen ska fungera som avsett. Förstyvningar av befintliga bjälkar och en måttlig viktsbelastning av bjäl- karna med sand, stenkross eller befintligt brandtegel förbättrar förutsättningarna för att få acceptabla stegljudsnivåer vid låga frekvenser. Ingjutning med massiv betong eller lättklinker- betong ska kombineras med en golvbeläggning som dämpar stegljud vid höga frekvenser, motsvarande åtgärder på van- Flytande golv ska inte ligga emot vägg.


liga våningsbjälklag. Ändrad användning av vindar bör alltid föregås av en projektering, såväl av ljudisolering som mot övriga krav i Boverkets föreskrifter och allmänna råd, BBR och i BÄR. Det är ofta klokt att göra ett provmontage och mäta stegljudsisoleringen innan ändringen fullföljs. Se vidare i SBUF-rapporten ”Ljudisolering i bostadshus byggda 1880 – 2000”, se fotnot 4. Åldring i det elastiska skiktet påverkar både flytande golv och limmade mattor med stegljudsdämpande mellanskikt. Åldringen påskyndas av fukt, alkali och tryckbelastning. Steg- ljudsdämpande elastiska skikt ska därför bestå av åldringsbe- ständiga material, som tål den nämnda påverkan mellan golv- skikt och bjälklaget. Skador är relativt vanliga och leder till kostsamma åtgärder. Materialgarantier bör omfatta en relevant tidsperiod och användning av produkten i den aktuella miljön. Bjälklaget måste vara helt plant då man avser att lägga flytande trägolv på tunna stegljudsdämpande mellanlägg. Trägolv måste utföras så att naturliga fuktrörelser inte hin- dras, och så att ”knarrljud” eller ”anslagsljud” mot bjälklaget undviks. Sådana ljud beror oftast på att trägolvet inte ligger an plant mot bjälklaget. Trumljud, eller stegljud inom samma utrymme, är en oön- skad egenskap hos tunna och hårda golvbeläggningar, såväl med trägolv som med uppgjutna flytande golv. I stora kontor, skolor och lokaler där man går med hårda skor, leker eller på annat sätt riskerar slag mot golvet, bör man välja golvbelägg- ningar med acceptabla trumljudsnivåer. Se avsnitt 4.


6.3.6 Dörrar, vikväggar, blockväggar m.m. Vid granskning av de lägenhetsskiljande tamburdörrarna kontrolleras att skyltat typgodkännande överensstämmer med bygghandlingen. Om det förekommer flera typer av dörrar är det lämpligt att ta in i egenkontrollen, att rätt dörr sätts på rätt plats (från början). Det är tyvärr vanligt att tamburdörrar i praktiken inte upp- fyller den skyltade ljudklassen vid en fältmätning, men det be- höver inte bero på fel i produkten. En enkel egenkontroll kan göras med ett papper som utvisar om tätningslisterna ligger an med lagom kompression för att det ska bli tätt mellan dörrbla- det och karmen. Provet går till så, att ett normalt skrivpapper läggs mellan blad och karm på en sida i taget, dörren stängs, pappret ska gå att dra ut med visst motstånd men utan att sitta fast så hårt att det går sönder. Pappersprov av tätning karm – dörr.


att det är svårt att borra hål för karmskruvarna med • tillräcklig precision för att alla karmstycken ska komma i rätt läge (även om hålen är korrekt utsatta), så att karmen får en helt planparallell anliggningsyta mot dörrbladet.


att dörrbladet är så tungt att karmen blir sned under • montaget (efterjustering är normalt nödvändig) att man inte följer tillverkarens montageanvisning fullt ut •


Vid upphandling kan man efterfråga ”fältmässiga” produkter som går lätt att efterjustera, t.ex. genom att karmstyckena eller gångjärnen kan flyttas något i sidled/höjdled samt i djupled (vinkelrätt mot dörrbladet). I något fall är drevningen mellan karm och vägg ofullständig, vilket kan granskas okulärt. Över- driven drevning kan deformera karmen, vilket leder till att pappersprovet klaras nära hörnen men inte mittpå respektive karmstycke. Om dessa egenkontroller görs och korrigerande åtgärder vidtas, kan antalet underkännanden vid ljudmätning sannolikt minskas markant. Vikväggar och blockväggar ger ofta lägre ljudisolering i praktiken än förväntat (se Nordtestmetod NT ACOU 086, www.nordicinnovation.net). Det kan bero på oförutsedd flank- transmission eller läckage i anslutningar (särskilt om gummi- lister m.m. skadas). Flanktransmissionen kan minskas genom att ansluta mot massiva konstruktioner med hög ljudisolering, eller tillföra dämpande fogar i bjälklag, övergolv, väggar och överbyggnad. Utfyllnadsdelar ovanför och vid sidan av konstruktionen, samt olika typer av installationer, måste hålla minst samma ljudklass som väggen. Att den sammanvägda lösningen uppfyller ljudkravet kan kontrolleras med beräkning enligt SS-EN 12354-1. Konstruktionerna är känsliga för av- vikelser i utförandet, och man bör ha kontakt med tillverkaren redan vid projekteringen om vilka moment som är känsliga under montaget.


6.3.7 Ytterväggskonstruktioner Betongkonstruktioner är som regel robusta när det gäller ljudisolering utåt. Känsliga punkter gäller samverkan med lä- genhetsskiljande vägg, där man ofta förutsatt att anslutningen är styv. Se avsnitt 6.3.2.


Lätta ytterväggskonstruktioner med utvändig panel och en vindfolie mot värmeisoleringen måste vara absolut täta utvän- digt vilket sällan fungerar i längden. Springor i träpanelen i denna konstruktion innebär en helt otillräcklig ljudisolering. Konstruktioner med skivbaserade vindskydd bakom panelen är mindre känsliga för luftläckage och bör användas där man har förhöjda ljudnivåer utomhus, eller mot gångvägar, lekplat- ser och dylikt där passerande personer kan höra samtal eller verksamhet inne i huset. Väggar med mineralull, luftspalt och tjockputs har avsevärt bättre ljudisolering än väggar med cell- plast och tunnputs. Vid ett byte av värmeisoleringsmaterialet bör man därför kontrollera att det inte får oavsiktlig inverkan på ljudisoleringen. Även valet av uteluftsintag kan påverkas, se nedan. Anslutningar mot lägenhetsskiljande vägg påverkar såväl isoleringen mot ljud utifrån som flanktransmission mellan rum, och bygghandlingarnas instruktioner om delningar och tätningar bör följas noggrant. Vid lätt lägenhetsskiljande vägg måste en tung yttervägg göras tillräckligt tung, delas eller slitsas för att begränsa flanktransmissionen. I de fall fasadsystem som innehåller aluminiumprofiler används så orsakas ofta en försvagning av ljudisoleringen mellan rum på grund av flanktransmission direkt via fasad- profilen, se figur 6.1. Leverantörer av fasadsystem bör kunna redovisa data på förväntad flanktransmission som sedan skall vägas samman med övriga transmissionsvägar. Om sådan information saknas kan detta åtgärdas genom att fylla profilen med sand eller någon form av isolering. Behovet av extraåt- gärder är dock mycket svårt att förutsäga. Där kravet på ljud- isolering mellan rum är begränsat, R ´w < 40 dB kan det räcka med att klä ena sidan av profilen med en dämpmassa och en utanpåliggande aluminiumplåt.


6.3.8 Glaspartier, fönster, fönsterdörrar och tillhörande bröstningspartier Vid granskning bör man se efter att skyltningen av fönsterstor- lek, glasning, antal och typ av tätningslister, utfyllnadsmaterial i bröstning med mera överensstämmer med bygghandlingen. Tätheten kan granskas enkelt med det så kallade papperspro- vet, se 6.3.6. De svårigheter som diskuteras i avsnitt 6.3.6 gäller i hög grad även för fönster. Lätta utfyllnadsmaterial under t.ex. fönsterdörrar har som regel avsevärt sämre ljudisolering än det glasade partiet. Mon- taget måste göras noggrant för att de ljudisoleringsvärden som tillämpats vid projekteringen ska uppnås i praktiken, på plats i byggnad. Som schablon kan man utgå från att ljudisoleringen för fönster och dörrar i byggnad är 3 dB lägre än i laborato- rium (SS 25267 bilaga A), även om avvikelserna kan vara både större och mindre. Det är effektivare att välja marginal i samråd med tillverkarna, med hänsyn till de aktuella förut- sättningarna, exempelvis vilken typ av fönster som avses samt vilket monteringssätt som väljs. Antal och typ av tätningslis- ter, styvhet i karm och båge/dörrblad och monteringsmetoden påverkar lufttätheten. Fönster som monteras maskinellt inne på fabrik, liggande i ett ytterväggselement, har bättre förutsätt- ningar för att bli lufttäta medan det är svårare att få platsmon- terade fönster helt täta. Det finns exempel på monteringssys- tem som inte ger någon försämring av ljudisoleringen efter att fönstret placerats i ytterväggen. Det är således god ekonomi att beakta osäkerheter i utförandet vid val av produkt.


6.3.9 Uteluftsintag och överluftsdon Ljudisolering för uteluftsintag och överluftsdon redovisas normalt som ett mätvärde, då produkten monteras i en 10 m 2  ”ideal” vägg med ljudabsorberande porösa värmeisolerings- material, t.ex. mineralull. Sådana värmeisoleringsmaterial bidrar i hög grad till att ge höga mätvärden för produkterna. Om värmeisoleringen istället utgörs av mer eller mindre täta material med slutna celler, t.ex. lättbetong och cellplast, blir ljudisoleringen i vissa fall avsevärt lägre. Skillnaden kan bli mer än 15 dB! Ljudisoleringen kan också bli avsevärt lägre än förväntat om produkten monteras dikt an en tät yta, t.ex. bjälklag, vägg eller en tvärregel. Man bör alltid rådgöra med tillverkaren om vad som gäller då produkten monteras i den aktuella väggtypen. Som en tumregel kan man utgå från att man bör ha minst 10 cm mineralull på alla sidor, och 30-60


cm på övriga sidor. Placering av två intag bredvid varandra, eller invid en vägg, ökar ljudtransmissionen vid de lägsta frek- venserna. Effekter av sådana placeringar bör redovisas.


6.3.10 Väggar, tilläggsisoleringar Ibland uppstår oförutsedda situationer, där man inte har tänkt på att en vägg behöver tilläggsisoleras. I normalfallet bör man kontakta projektören och den sakkunnige och be om anvis- ningar. Några vanliga åtgärder som kan övervägas är: