Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**)

і виконайте завдання**

**Філософський інструмент Данила Демуцького**

**(1–6)** На порозі Нового часу європейська цивілізація винайшла систему прила-

дів, починаючи від мікроскопа й телескопа аж до фотографії, які тоді назвали філо-

софськими інструментами. А в епоху формування націй Київ перетворився на сто-

лицю художньої світлини в Російській імперії. Згодом услід за фотографією з’явився

кінематограф і відбулося формування київської операторської школи, одним з пред-

ставників якої був Данило Демуцький.

**(7–12)** У кінооператорське мистецтво Демуцький увійшов дуже своєрідно: не

тільки через фотографію, якою захопився ще в молодості, а й у світоглядному пла-

ні. Батько Данила Порфирій був представником українського громадівського руху,

шляхтич, усе життя присвятив вивченню українського фольклору, створив сіль-

ський хор. Але рано чи пізно треба було побачити той народ не лише через народ-

ницьке малярство та не тільки на фотографії, а й за допомогою кінематографа.

**(13–19)** Демуцький працював з Олександром Довженком над першими лаборатор-

ними стрічками режисера: «Вася-реформатор», «Ягідка кохання». Згодом, 1929 року,

з’явився «Арсенал». У цьому фільмі є геніальні епізоди. Наприклад, мчить поїзд без

машиніста із солдатами Першої світової, які від великих свобод втратили орієнтацію

у світі. А закінчується це цілковитою катастрофою. Цікаво, що 1985 року в голлівуд-

ському «Поїзді-втікачеві» цей епізод і наступну катастрофу повторили сценарист Акіра

Куросава та режисер Андрон Кончаловський, який шанував українське поетичне кіно.

**(20–31)** Улітку 1929 року Демуцький із Довженком знімали «Землю». Хто тут ге-

ніальніший, стверджувати важко. Зрозуміло, що в кіно передує режисер, а зусилля

оператора залишаються в тіні. Однак у фільмі «Земля» виникла рідкісна гармонія ве-

ликого режисера й великого оператора. Пригадаймо славнозвісні кадри з героїнею, яка

у відчаї без одягу метається по хаті в усій своїй трагічній красі. Цей епізод є зусиллям

не тільки Довженка, а й Демуцького. Для свого філософського інструмента – каме-

ри – Данило створив тут технологію особливого окуляра: те, що постає на екрані, ніби

проходить крізь поетичний сон, як певна внутрішня мова. Нічого подібного до тієї ди-

вовижної експозиції не можна пригадати у світовому мистецтві. Ці роботи вразили кі-

нематографічну громадськість того часу і вражають зараз. Згадаймо манхеттенський

фільм Вуді Аллена, де герої, палко сперечаючись, виходять з кінотеатру – і раптом ба-

чимо афішу стрічки, яка їх вразила й викликала суперечку. То була «Земля» Довженка.

**(32–39)** Саме після «Землі» почалася драма українського режисера, у яку він втяг-

нув і Демуцького. Під дамокловим мечем сталінського терору вони почали знімати

фільм «Іван» про індустріалізацію й технологічне приборкання Дніпра. У ньому май-

стерно відзнятий індустріальний пейзаж фантастично поєднаний з ліричним полот-

ном головної річкової артерії України. Режисер Сергій Ейзенштейн уважав ці зйомки

найкращою пейзажною роботою світового кіно. Після закінчення стрічки режисера

й оператора вирішили фактично знищити. Довженкові вдалося «втекти» до Москви,

а Демуцький не схотів покидати Україну, яка була джерелом його творчості.

**(40–48)** Це скінчилося катастрофою. У 1932 році оператора арештували за надума-

ним наклепом. Далі – висилка до Середньої Азії. Жорстокі садистські допити, а потім

тюрма, страшний і трагічний досвід радянського в’язня. Розчавлений після відбування

покарання, Демуцький повернувся до України, та почалася війна, і його знову відпра-

вили до Середньої Азії. У Ташкенті Данило багато зробив для становлення узбецького

кіно. Найкраща його робота тих часів – «Пригоди Насреддіна». Блискуче, з гумором

і в точно орієнтальному дусі він зняв фільм про походеньки відомого східного персо-

нажа – єхидну притчу про абсолютну нібито давню владу тамтешньої тиранії. Ця

стрічка стала однією з найпопулярніших у кінопрокаті тієї епохи.

**(49–54)** У повоєнні роки Демуцькому довелося фільмувати пропагандистський

«Подвиг розвідника» режисера Бориса Барнета, де йшлося про чекістську героїку,

і військово-морську стрічку Володимира Брауна «У мирні часи». Справді серйозна ро-

бота – азійські епізоди у фільмі «Тарас Шевченко» Ігоря Савченка. Майстерне подан-

ня краси тамтешніх ландшафтів і водночас пекла каторжної солдатчини. Це можна

вважати і відчуттям Шевченка, і страшним досвідом самого Демуцького-в’язня.

**(55–58)** Помер Данило Порфирович надто рано – у перші місяці відлиги, 1954

року. Він не побачив подальших злетів українського авангардного кінематографа

від Параджанова до братів Іллєнків. Останні боготворили Демуцького, а для Парад-

жанова він був операторським Богом.

**(59–62)** Є вкрай неоднозначні інтерпретації кінопродукції студії імені Довженка.

Нам багато чого може видаватися радянським пафосом, але поганої роботи з камерою

в Києві на той час не було. Оператори пам’ятали про Демуцького. Присутність його

в українському та світовому кінооператорстві примушувала їх працювати щосили.

*За В. Скуратівським, 640 слів*

За типом мовлення текст є

Answer: розповіддю з елементами роздуму

Answer: описом з елементами розповіді

Answer: роздумом з елементами опису

Answer: описом з елементами роздуму

ukrainian-language-and-literature


Question: Славетну перемогу козацького війська біля Жовтих Вод («Жовтого» чи «Золотого» Броду) оспівано у творі

Answer: «Засвіт встали козаченьки…»

Answer: «Чи не той то Хміль…»

Answer: «Ой Морозе, Морозенку…»

Answer: «Віють вітри…»

Answer: «Бондарівна»

ukrainian-language-and-literature


Question: «Спіши, милий, спаси мене од лютой напасті! / За нелюбом коли буду, то мушу пропасти», — звертається до коханого головна героїня твору

Answer: Тараса Шевченка

Answer: Лесі Українки

Answer: Ліни Костенко

Answer: Івана Франка

Answer: Івана Котляревського

ukrainian-language-and-literature


Question: «Як треба рятовати Україну, байдуже мені i лiта, й рани. Обновиться, яко орля, юность моя. На коня, на коня! Нiчого гаятись!» — заявляє герой твору

Answer: «Україна в огні»

Answer: «Чорна рада»

Answer: «Максим Гримач»

Answer: «Хіба ревуть воли, як ясла повні?»

Answer: «Кайдашева сім’я»

ukrainian-language-and-literature


Question: Панас Мирний — це псевдонім

Answer: П. Рудченка

Answer: П. Губенка

Answer: М. Фітільова

Answer: І. Лозов’ягіна

Answer: І. Тобілевича

ukrainian-language-and-literature


Question: Баладний сюжет має твір

Answer: «Камінний хрест»

Answer: «Мартин Боруля»

Answer: «Максим Гримач»

Answer: «Intermezzo»

Answer: «Енеїда»

ukrainian-language-and-literature


Question: Життя родини Мазурів із села Семигори лягло в основу твору

Answer: Панаса Мирного

Answer: Ольги Кобилянської

Answer: Івана Нечуя-Левицького

Answer: Григорія Квітки-Основ’яненка

Answer: Івана Карпенка-Карого

ukrainian-language-and-literature


Question: У творі «Intermezzo» слова «Ми таки стрілись на ниві і мовчки стояли хвилину — я і людина. То був звичайний мужик» є

Answer: експозицією

Answer: зав’язкою

Answer: розвитком дії

Answer: кульмінацією

Answer: розв’язкою

ukrainian-language-and-literature


Question: «Нема на світі України, / Немає другого Дніпра, / А ви претеся на чужину / Шукати доброго добра», — докоряє землякам

Answer: Тарас Шевченко

Answer: Пантелеймон Куліш

Answer: Іван Котляревський

Answer: Марко Вовчок

Answer: Іван Нечуй-Левицький

ukrainian-language-and-literature


Question: Уривок із листа «От і знов берусь здіймати «сізіфовий камінь» догори!... Чи підійметься? Навряд — не такий то камінь!» перегукується з óбразами та мотивами вірша

Answer: «О слово рідне! Орле скутий!..»

Answer: «Мені однаково»

Answer: «Стилет чи стилос?»

Answer: «Молюсь і вірю...»

Answer: «Contra spem spero!»

ukrainian-language-and-literature


Question: «Переломаним» земляки прозвали

Answer: Омелька Кайдаша

Answer: Івана Дідуха

Answer: Максима Гримача

Answer: Мартина Борулю

Answer: Степана Радченка

ukrainian-language-and-literature


Question:
«Клянусь тобі, веселий світе,
 Клянусь тобі, моє дитя,
 Що буду жити, поки жити
 Мені дозволить дух життя», –
 заявляє ліричний герой вірша

Answer: «Молюсь і вірю…»

Answer: «О панно Інно»

Answer: «Страшні слова, коли вони мовчать»

Answer: «О земле втрачена, явися!..»

Answer: «Стилет чи стилос?»

ukrainian-language-and-literature


Question: Ризикуючи життям, рятує артільну шаланду

Answer: Лаврін Запорожець

Answer: Карпо Ярковий

Answer: Денис Сірко

Answer: Івоніка Федорчук

Answer: Мусій Половець

ukrainian-language-and-literature


Question: Щезник, мольфар, Чугайстир є персонажами твору

Answer: «Повість минулих літ»

Answer: «Камінний хрест»

Answer: «Тіні забутих предків»

Answer: «Лісова пісня»

Answer: «Тигролови»

ukrainian-language-and-literature


Question: Словами: «З далекого туману, з тихих озер загірної комуни шелестить шелест: то йде Марія» починається твір

Answer: «Зачарована Десна»

Answer: «Україна в огні»

Answer: «Тіні забутих предків»

Answer: «Я (Романтика)»

Answer: «Три зозулі з поклоном»

ukrainian-language-and-literature


Question:
«Тобі дано і вірити й кохати.
 А що мені? Які такі куші?!
 Нелегко, кажуть, жити на дві хати.
 А ще нелегше — жить на дві душі», — зізнається герой твору

Answer: Лесі Українки

Answer: Тараса Шевченка

Answer: Ліни Костенко

Answer: Василя Симоненка

Answer: Максима Рильського

ukrainian-language-and-literature


Question: Остап Вишня започаткував жанр

Answer: роману в новелах

Answer: роману у віршах

Answer: памфлету

Answer: усмішки

Answer: фейлетону

ukrainian-language-and-literature


Question: Зворушливий образ матері, яка проводжала сина в далеку дорогу «і рушник вишиваний на щастя дала», створив

Answer: Володимир Сосюра

Answer: Василь Симоненко

Answer: Богдан-Ігор Антонич

Answer: Андрій Малишко

Answer: Василь Стус

ukrainian-language-and-literature


Question: «В пралісах Сіхоте-Аліня» відбуваються події твору

Answer: Ліни Костенко

Answer: Олеся Гончара

Answer: Олександра Довженка

Answer: Миколи Куліша

Answer: Івана Багряного

ukrainian-language-and-literature


Question: На початку 1990-х років виникло літературне угруповання

Answer: «Молодняк»

Answer: «Нова дегенерація»

Answer: «Ланка»

Answer: «Молода Муза»

Answer: «МАРС»

ukrainian-language-and-literature


Question: На третій склад падає наголос у слові

Answer: кропива

Answer: периметр

Answer: підошва

Answer: однаковий

ukrainian-language-and-literature


Question: Префікс *з-* треба писати в усіх словах рядка

Answer: ..ціпити, ..палити, ..чинити

Answer: ..хопити, ..цідити, ..чистити

Answer: ..сувати, ..пиляти, ..чесати

Answer: ..садити, ..чепити, ..варити

ukrainian-language-and-literature


Question: Спільнокореневим до слова *гора* є

Answer: горянка

Answer: горечко

Answer: горючий

Answer: гороскоп

ukrainian-language-and-literature


Question: Лексичної помилки НЕМАЄ в рядку

Answer: несподіваний сюрприз

Answer: пам’ятний сувенір

Answer: вільна вакансія

Answer: чинний закон

ukrainian-language-and-literature


Question: Неправильно утворено форму слова у варіанті

Answer: тривалих подорожів

Answer: менш досвідчений пілот

Answer: на твоїм моніторі

Answer: хочуть долучитися

ukrainian-language-and-literature


Question: Прийменник помилково вжито в реченні

Answer: Гол забили через помилку центрального захисника.

Answer: Забудову здійснено згідно з ухвалою міської ради.

Answer: Завдяки бурі зруйновано багато автомобільних доріг.

Answer: Літня екзаменаційна сесія триває аж до липня.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) На календарі вже весна. (2) Хоча снігу не/має, про/те надворі *мороз пробирає по спині*… (3) Простую собі лісом, *опустивши голову до/долу* і лише зрідка оглядаючись навкруги. (4) Аж ось поміж деревами щось, схоже, забіліло… (5) Це підсніжники перші провидці весни, що не побоялися холоду. (6) Вони підняли свої голівки, неначе мовчки сповіщаючи: як/би не лютувала зима, весна *не за горами*. (7) І так мені радісно стало на серці, *мов на світ народився*, кудись зникли і холод, і мороз.

Вставне слово є в реченні

Answer: другому

Answer: третьому

Answer: четвертому

Answer: п’ятому

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) На календарі вже весна. (2) Хоча снігу не/має, про/те надворі *мороз пробирає по спині*… (3) Простую собі лісом, *опустивши голову до/долу* і лише зрідка оглядаючись навкруги. (4) Аж ось поміж деревами щось, схоже, забіліло… (5) Це підсніжники перші провидці весни, що не побоялися холоду. (6) Вони підняли свої голівки, неначе мовчки сповіщаючи: як/би не лютувала зима, весна *не за горами*. (7) І так мені радісно стало на серці, *мов на світ народився*, кудись зникли і холод, і мороз.

З-поміж сполучень слів тексту фразеологізмом НЕ є

Answer: мороз пробирає по спині

Answer: опустивши голову до/долу

Answer: не за горами

Answer: мов на світ народився

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) На календарі вже весна. (2) Хоча снігу не/має, про/те надворі *мороз пробирає по спині*… (3) Простую собі лісом, *опустивши голову до/долу* і лише зрідка оглядаючись навкруги. (4) Аж ось поміж деревами щось, схоже, забіліло… (5) Це підсніжники перші провидці весни, що не побоялися холоду. (6) Вони підняли свої голівки, неначе мовчки сповіщаючи: як/би не лютувала зима, весна *не за горами*. (7) І так мені радісно стало на серці, *мов на світ народився*, кудись зникли і холод, і мороз.

Окремо в тексті треба писати сполуку слів

Answer: не/має

Answer: про/те

Answer: до/долу

Answer: як/би

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) На календарі вже весна. (2) Хоча снігу не/має, про/те надворі *мороз пробирає по спині*… (3) Простую собі лісом, *опустивши голову до/долу* і лише зрідка оглядаючись навкруги. (4) Аж ось поміж деревами щось, схоже, забіліло… (5) Це підсніжники перші провидці весни, що не побоялися холоду. (6) Вони підняли свої голівки, неначе мовчки сповіщаючи: як/би не лютувала зима, весна *не за горами*. (7) І так мені радісно стало на серці, *мов на світ народився*, кудись зникли і холод, і мороз.

Пунктуаційну помилку допущено в реченні

Answer: другому

Answer: третьому

Answer: четвертому

Answer: п’ятому

ukrainian-language-and-literature


Question: Однакова кількість звуків і букв у всіх словах рядка

Answer: тьохкає, колючий, творіння

Answer: віщунка, йоржик, беззоряний

Answer: прощає, паляниця, обов’язковість

Answer: пробудження, ящик, тріщить

Answer: господиня, кузня, їдальня

ukrainian-language-and-literature


Question: Обидва слова, подані в дужках, можливі за змістом у реченні

Answer: Це фахівець найвищого класу — справжній (*профі, профан*).

Answer: Наша невеличка група здійснила (*екскурс, екскурсію*) центром Тернополя.

Answer: Протягом (*століть, сторіч*) український Степ належав кочовикам.

Answer: Передвиборча (*компанія, кампанія*) була в самісінькому розпалі.

Answer: Цей (*абонент, абонемент*) дає нам право відвідувати басейн щосереди.

ukrainian-language-and-literature


Question: М’який знак на місці крапок НЕ треба писати в усіх словах рядка

Answer: багрянец.., чіткіс..ть, п’ят..десят

Answer: вагаєш..ся, скрин..ці, ослін..чик

Answer: хустин..ці, тіт..чин, хар..ків’янин

Answer: русал..чин, спитаєш.., нен..чин

Answer: радіст..ю, лан..цюг, різ..бяр

ukrainian-language-and-literature


Question: Спрощення приголосних позначається на письмі в усіх словах рядка

Answer: пристрас..ний, щас..ливий, шіс..надцять, об’їз..ний

Answer: захис..ник, студен..ський, корис..но, облас..ний

Answer: водоочис..ний, свис..нути, перс..ні, корис..ливий

Answer: зліс..ний, аген..ство, особистіс..ний, перехрес..ний

Answer: капос..ний, контрас..ний, доблес..ний, тиж..невик

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильно написано всі займенники в рядку

Answer: дехто, ніякий, скільки-небудь, абищо

Answer: ніщо, будь-який, де-котрий, ніскільки

Answer: будь-що, якийсь, аби-хто, що-небудь

Answer: нічий, хто-небудь, де-який, будь-чий

Answer: будь-хто, якийсь, ніякий, хто-зна-що

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильно утворено жіноче ім’я по батькові

Answer: Юрійовна

Answer: Ігоревна

Answer: Андріївна

Answer: Валерієвна

Answer: Марковна

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильно узгоджено прикметник з іменником

Answer: далека путь

Answer: десяткова дріб

Answer: наукова ступінь

Answer: нестерпна біль

Answer: хронічна нежить

ukrainian-language-and-literature


Question: Неправильною є відмінкова форма числівника в рядку

Answer: *Р. в.* трьохсот п’ятдесяти шести

Answer: *Д. в.* трьомстам п’ятдесяти шести

Answer: *Зн. в.* триста п’ятдесят шість

Answer: *Ор. в.* трьомастами п’ятдесятьма шістьма

Answer: *М. в.* (на) трьохсот п’ятдесяти шести

ukrainian-language-and-literature


Question: Граматичну помилку допущено в рядку

Answer: милуватися чудовим світанком

Answer: запропонувати вам перелік

Answer: дивуватися з його поведінки

Answer: стосуватися моїх приятелів

Answer: наслідувати відомій актрисі

ukrainian-language-and-literature


Question: Через дефіс треба писати всі прислівники в рядку

Answer: віч/на/віч, по/домашньому, будь/де

Answer: по/людськи, як/небудь, як/найбільше

Answer: в/тричі, колись/то, хтозна/куди

Answer: де/не/де, в/цілому, по/четверте

Answer: до/речі, без/кінця/краю, далеко/таки

ukrainian-language-and-literature


Question: Перед виділеним сполучником і після нього НЕ треба ставити коми в реченні (розділові знаки пропущено)

Answer: Явори й долини залила імла *і* несміливі й кволі встали зорі.

Answer: Тихий сон стуляє вії розігнавши давні мрії *і* втопивши їх в журбі.

Answer: Нависло хмар глухе склепіння *і* шурхаючи крилами об них летять чайки.

Answer: Я кличу сонце *і* припале сріблястим порохом з долин воно пливе.

Answer: Сивим туманом оповило велетні-дерева *і* навіває сум така картина.

ukrainian-language-and-literature


Question: Відокремленим означенням можна замінити підрядне речення в рядку

Answer: Радують око різнобарвні квіти, що ростуть на клумбі.

Answer: Знову бачу синицю, що перелітає з гілки на гілку.

Answer: Ми зустріли Степанову бабусю, яка купувала фрукти.

Answer: Це був тільки сон, що наснився навесні.

Answer: Ледь-ледь тремтять губи, що посиніли від холоду.

ukrainian-language-and-literature


Question: Складнопідрядне речення з підрядним мети утвориться, якщо до речення «На початку травня ми поїхали до Криму …» додати

Answer: незважаючи на погану погоду.

Answer: щоб відвідати ботанічний сад.

Answer: тому що були вихідні дні.

Answer: через задушливі дні в Києві.

Answer: так що відпочинок був цікавий.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

З тексту можна зробити висновок, що перевагами Вікіпедії порівняно з традиційними енциклопедіями є все перераховане, ОКРІМ

Answer: можливості звернення до джерела будь-коли

Answer: універсальності інформації, яку можна знайти

Answer: зручності роботи з потрібними матеріалами

Answer: відсутності суворої експертизи змісту статей

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Наявне в тексті протиставлення «чарівна скринька» / «скринька Пандори» може бути інтерпретоване як протиставлення за значеннями

Answer: злагода / розбрат

Answer: знання / невігластво

Answer: доступність / таємність

Answer: відкритість / закритість

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Говорячи про «антиелітаризм» (рядки 39–45) як політику, що лежить в основі стратегії творення Вікіпедії, автор має на увазі

Answer: доступність інформації з веб-енциклопедії для будь-яких прошарків населення

Answer: рівність усіх у праві створювати й редагувати будь-які статті веб-енциклопедії

Answer: низьку якість веб-енциклопедії через відсутність фахового редагування статей

Answer: відсутність поваги до експертів і віддання переваги анонімному редагуванню

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

У тексті немає мікротеми

Answer: проблеми розвитку Вікіпедії

Answer: конфлікт «батьків» Вікіпедії

Answer: популярність Вікіпедії у світі

Answer: заборона доступу до Вікіпедії

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Факт про те, що середній розмір пожертви на Вікіпедію становить усього 22 долари (рядки 22–30), автор наводить, щоб

Answer: поінформувати читачів про Вікіпедію як доволі прибуткову справу для організаторів

Answer: показати, що сайт Вікіпедія не гребує навіть найменшими сумами для свого розвитку

Answer: засвідчити, що цей проект підтримує чимало простих людей, розуміючи його користь

Answer: підтвердити думку про Вікіпедію не як про бізнес-проект, а як про добровільну справу

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Засобом міжфразового зв’язку між другим і третім реченнями тексту є

Answer: лексичний повтор

Answer: вставне слово

Answer: прислівник

Answer: займенник

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Загальною темою тексту є розповідь про

Answer: історію випадкової появи Вікіпедії

Answer: Вікіпедію від її появи й до сьогодні

Answer: стан українського варіанта Вікіпедії

Answer: поширення Вікіпедії в усьому світі

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Чарівна скринька**

(1–8) Понад 10 років тому у світі з’явилася така собі «чарівна скринька» — сайт, який змінив уявлення про інформацію та доступ до неї… Назва цього сайта — Вікіпедія. Він докорінно вплинув на життя школярів, студентів, журналістів — загалом тієї частини людства, яка потребує постійного й зручного доступу до найрізноманітнішої інформації. Поступово відходять у минуле багатотомники традиційних енциклопедій, багатогодинні походи в бібліотеки, колекціонування довідників і словників. Адже практично кожнісінький факт можна знайти в одній з мільйонів статей, розміщених у Вікіпедії — універсальній багатомовній безплатній веб-енциклопедії.

(9–17) Заснували проект Джиммі Вейлз і Ларрі Сенґер. Разом вони розробили формулу успіху Вікіпедії. Вейлз вирішив зробити її відкритою для редагування кожним охочим, а Сенґер запропонував використати для цього вікі — так називають сайти, які дають змогу користувачам змінювати зміст і програмне забезпечення (гавайською мовою «вікі» означає «хуткий»). Отже, 2001 року англомовну Вікіпедію було офіційно запущено, а вже 2007 року вона подолала позначку два мільйони статей, ставши найбільшим довідником в історії людства. Проект став джерелом натхнення для численних імітацій, проте жодній так і не вдалося наблизитися в популярності до оригіналу.

(18–21) Реальних конкурентів Вікіпедія справді не має. За даними дослідників, нині це сьомий найпопулярніший сайт у світі. Енциклопедія має 280 мовних версій, на чотирьох із яких (англійській, німецькій, французькій і нідерландській) — понад мільйон статей.

(22–30) Проект живе на пожертви та завдяки неоплачуваній праці тисяч волонтерів. Перший збір коштів оголосили, щоб купити ноутбук для волонтера, який згодом став першим директором з технічних питань. З роками потреби енциклопедії зросли — тепер вона має понад 50 оплачуваних працівників і мусить підтримувати роботу сотень серверів. Наприкінці 2010 року Вікіпедія, уже вкотре провівши кампанію зі збору добровільних внесків, змогла отримати 16 мільйонів доларів — більше й за коротший термін, ніж будь-коли раніше. Середній розмір пожертви становив усього 22 долари, хоча енциклопедія отримує й більші гранти, наприклад, два мільйони доларів 2010 року від Ґуґл.

(31–38) Утім симпатикам і творцям Вікіпедії рано спочивати на лаврах. Спостерігачі зазначають, що темпи додавання нових статей значно сповільнилися. Причиною може бути те, що вже наявні на сьогодні статті описують більшість відомих людству фактів. Паралельно, однак, відбувається й процес відпливу редакторів-добровольців, завдяки яким проект виявився успішним. Критики наголошують, що Вікіпедія стає дедалі ексклюзивнішою: статті та правки нових редакторів змінюють або скасовують частіше, ніж тексти елітної групи постійних редакторів. Це відлякує новачків, а отже, не сприяє появі нових статей.

(39–45) Натомість багатьох науковців той факт, що будь-яка людина може анонімно виправити статтю, написану фахівцем, украй обурює. А чимало викладачів узагалі забороняють своїм студентам використовувати Вікіпедію, бо вважають її ненадійним джерелом інформації. Саме «антиелітаризм» проекту призвів 2002 року до розриву між Вейлзом і Сенґером, якого обурював брак поваги до експертів. За словами останнього, він не зміг змиритися з тим, що «в проекті була отруйна соціальна й політична атмосфера».

(46–51) Україномовна Вікіпедія з’явилася 2004 року і на сьогодні нараховує понад 400 тисяч статей. За статистикою, українська Вікі є найпоширенішим і найбільшим енциклопедичним ресурсом українською мовою. Це свідчить передусім про самовіддану працю українських вікіпедистів. Станом на кінець 2012 року 156 тисяч зареєстрованих користувачів української Вікіпедії зробили принаймні одне редагування.

(52–59) Загалом же сучасний стан розвитку «чарівної скриньки» характеризується справжнісінькими війнами: представники різних націй намагаються підняти свою мовну версію якнайвище в рейтингах. На щастя, це той випадок воєнних дій, коли запеклі битви для кожної зі сторін закінчуються перемогою: результатом суперництва стає не руйнування, а поширення знань, завдяки чому «чарівна скринька» ніколи не перетвориться на «скриньку Пандори», адже її відкриття робитиме знання доступнішим, що, є надія, сприятиме розвитку кожної нації зокрема й людства загалом, а отже, злагоді у світі.

*За Д. Губенком, журнал «Український тиждень», 569 слів*

Для тексту характерним є поєднання ознак стилів

Answer: наукового й офіційно-діловог

Answer: публіцистичного й наукового

Answer: офіційно-ділового й публіцистичного

Answer: художнього й наукового

ukrainian-language-and-literature


Question: Словами «Ой Морозе, Морозенку…» починається

Answer: календарно-обрядова пісня

Answer: суспільно-побутова пісня

Answer: історична пісня

Answer: балада

Answer: дума

ukrainian-language-and-literature


Question: Сюжет «Енеїди» Іван Котляревський запозичив у

Answer: Гомера

Answer: Овідія

Answer: Горація

Answer: Вергілія

Answer: Шекспіра

ukrainian-language-and-literature


Question: Автором першого в українській літературі історичного роману є

Answer: Пантелеймон Куліш

Answer: Панас Мирний

Answer: Микола Куліш

Answer: Іван Котляревський

Answer: Григорій Сковорода

ukrainian-language-and-literature


Question: «Утни, батьку, щоб нехотя / На весь світ почули, / Що діялось в Україні, / За що погибала, / За що слава козацькая / На всім світі стала! / Утни, батьку, орле сизий!» — звертався Тарас Шевченко до

Answer: Григорія Сковороди

Answer: Пантелеймона Куліша

Answer: Івана Котляревського

Answer: Григорія Квітки-Основ’яненка

Answer: Івана Вишенського

ukrainian-language-and-literature


Question: Карпо Адамович Тобілевич був прототипом головного героя твору

Answer: «Максим Гримач»

Answer: «Кайдашева сім’я»

Answer: «Камінний хрест»

Answer: «Земля»

Answer: «Мартин Боруля»

ukrainian-language-and-literature


Question: Марко Вовчок — це псевдонім

Answer: Л. Косач

Answer: О. Кандиби

Answer: М. Вілінської

Answer: М. Фітільова

Answer: П. Губенка

ukrainian-language-and-literature


Question: У творі «Кайдашева сім’я» слова «Діло з грушею скінчилося несподівано. Груша всохла, і дві сім’ї помирилися. В обох садибах настала мирнота й тиша» є

Answer: експозицією

Answer: зав’язкою

Answer: розвитком дії

Answer: кульмінацією

Answer: розв’язкою

ukrainian-language-and-literature


Question:
«Як я люблю тебе без тями,
 Як мучусь довгими ночами
 І як літа вже за літами
 Свій біль, свій жаль, свої пісні
 У серці здавлюю на дні», —
 звертається до коханої ліричний герой вірша

Answer: Миколи Вороного

Answer: Івана Франка

Answer: Олександра Олеся

Answer: Павла Тичини

Answer: Максима Рильського

ukrainian-language-and-literature


Question: Біблійну притчу про Каїна і Авеля нагадують сюжети обох творів у рядку

Answer: «Місто», «Лісова пісня»

Answer: «Земля»,«Подвійне коло»

Answer: «Момент»,«Україна в огні»

Answer: «Гайдамаки»,«Я (Романтика)»

Answer: «Різдво»,«Маруся»

ukrainian-language-and-literature


Question: Українське слово в умовах імперії названо «скутим орлом» у поезії

Answer: Івана Франка

Answer: Лесі Українки

Answer: Олександра Олеся

Answer: Миколи Вороного

Answer: Тараса Шевченка

ukrainian-language-and-literature


Question: «Драматичне роздвоєння реальності та ідеалів, внутрішній конфлікт революціонера, який потрапляє у витворену революційними ідеями пастку» розкриває твір

Answer: «Шаланда в морі»

Answer: «За мить щастя»

Answer: «Intermezzo»

Answer: «Момент»

Answer: «Я (Романтика)»

ukrainian-language-and-literature


Question: «Як могутній центр тяжіння, що круг нього крихітними планетами обертаються села, вічні супутники його руху, і часточки їх, потрапивши в розпечену атмосферу цього сонця, мусять пристосовуватися до нових умов тиску й підсоння» — так сприймав місто

Answer: Мусій Половець

Answer: Степан Радченко

Answer: Мина Мазайло

Answer: Григорій Многогрішний

Answer: Сашко Діденко

ukrainian-language-and-literature


Question: «Як син, тобі доземно уклонюсь, і чесно гляну в чесні твої вічі», — звертається до свого народу

Answer: Василь Симоненко

Answer: Євген Маланюк

Answer: Андрій Малишко

Answer: Володимир Сосюра

Answer: Василь Стус

ukrainian-language-and-literature


Question:
«Має крилами Весна

Запашна,

Лине вся в прозорих шатах,

У серпанках і блаватах…

Сяє усміхом примар

З-поза хмар,

Попелястих, пелехатих» —

так змалював прихід весни

Answer: Микола Вороний

Answer: Олександр Олесь

Answer: Богдан-Ігор Антонич

Answer: Василь Симоненко

Answer: Євген Маланюк

ukrainian-language-and-literature


Question: «Серцем передчуваю, що українізація — це спосіб робити з мене провінціала, другосортного службовця і не давати мені ходу на вищу посаду», — розмірковує персонаж твору

Answer: Остапа Вишні

Answer: Валер’яна Підмогильного

Answer: Олександра Довженка

Answer: Миколи Куліша

Answer: Олеся Гончара

ukrainian-language-and-literature


Question:
«Неси мене, коню… коли б хоч не пізно…
 Шляхи перекриті… і варта не спить…
 Якщо я впаду — неврятована пісня,
 задушена пісня в петлі захрипить!» –
 з такими думками поспішає до гетьмана

Answer: Лесько Черкес

Answer: Мартин Пушкар

Answer: Іван Іскра

Answer: Гриць Бобренко

Answer: Яким Шибилист

ukrainian-language-and-literature


Question: Порівнює поезію із «сонцем оранжевим», яке «щомиті якийсь хлопчисько відкриває для себе»,

Answer: Василь Стус

Answer: Ліна Костенко

Answer: Дмитро Павличко

Answer: Іван Драч

Answer: Андрій Малишко

ukrainian-language-and-literature


Question: «Це була наша друга Україна, синку... І назви наші люди подавали тут свої, сумуючи за рідним краєм: Київ, Чернігівка, Полтавка, Україна, Катеринославка, Перяславка тощо», — розповідає героїня твору

Answer: «Тигролови»

Answer: «Земля»

Answer: «Місто»

Answer: «За мить щастя»

Answer: «Україна в огні»

ukrainian-language-and-literature


Question: Наприкінці ХХ століття діяло літературне угруповання

Answer: «Молода Муза»

Answer: «Пропала грамота»

Answer: «Молодняк»

Answer: «МАРС»

Answer: «Ланка»

ukrainian-language-and-literature


Question: На перший склад падає наголос у слові

Answer: ожеледь

Answer: деінде

Answer: перекис

Answer: експерт

ukrainian-language-and-literature


Question: Літеру *е* треба писати на місці обох пропусків у рядку

Answer: в..сняне мар..во

Answer: вир..нає сон..чко

Answer: в..личезний п..ріг

Answer: кр..шталеве дж..рело

ukrainian-language-and-literature


Question: Спільнокореневим до слова *роса* є

Answer: зростати

Answer: зрошувати

Answer: зросійщений

Answer: обрости

ukrainian-language-and-literature


Question: Помилково вжито слово в рядку

Answer: брати участь

Answer: здавати іспит

Answer: додати води

Answer: завдати шкоди

ukrainian-language-and-literature


Question: Не відмінюються всі слова в рядку

Answer: бюро, журі, шитво

Answer: кенгуру, турне, ательє

Answer: графіті, вапно, жалюзі

Answer: тире, інтерв’ю, вікно

ukrainian-language-and-literature


Question: Неповним є речення

Answer: Згаяного часу і конем не доженеш.

Answer: По блакитному степу вороний вітер.

Answer: Пахло колосом, стернями і волошками.

Answer: На прощання, милий брате. що сказать тобі?

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

**(1)** Ще над/вечір землю оповив холодний туман. **(2)** Значить, чекай на ніч морозну. **(3)** І ранній завчасний морозенко таки добре [...] протягом ночі: настелив трави, побілив памороззю засохлі дерева. **(4)** У/ранці листя без/упину опадало на землю, лягало покорченими долоньками до/гори наче все ще просило хоч краплиночку тепла. **(5)** Не було ні вітру, ні жодного поруху. **(6)** А листя падало й падало, зривалося з верховіття. **(7)** Здавалося, що проливається чорно-зелений сумний водограй.

Замість пропуску в третьому реченні може бути кожне з наведених слів, ОКРІМ

Answer: похазяйнував

Answer: потрудився

Answer: попорався

Answer: полаявся

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

**(1)** Ще над/вечір землю оповив холодний туман. **(2)** Значить, чекай на ніч морозну. **(3)** І ранній завчасний морозенко таки добре [...] протягом ночі: настелив трави, побілив памороззю засохлі дерева. **(4)** У/ранці листя без/упину опадало на землю, лягало покорченими долоньками до/гори наче все ще просило хоч краплиночку тепла. **(5)** Не було ні вітру, ні жодного поруху. **(6)** А листя падало й падало, зривалося з верховіття. **(7)** Здавалося, що проливається чорно-зелений сумний водограй.

Окремо в тексті треба писати сполуку слів

Answer: над/вечір

Answer: у/ранці

Answer: без/упину

Answer: до/гори

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

**(1)** Ще над/вечір землю оповив холодний туман. **(2)** Значить, чекай на ніч морозну. **(3)** І ранній завчасний морозенко таки добре [...] протягом ночі: настелив трави, побілив памороззю засохлі дерева. **(4)** У/ранці листя без/упину опадало на землю, лягало покорченими долоньками до/гори наче все ще просило хоч краплиночку тепла. **(5)** Не було ні вітру, ні жодного поруху. **(6)** А листя падало й падало, зривалося з верховіття. **(7)** Здавалося, що проливається чорно-зелений сумний водограй.

Вставне слово є в реченні

Answer: другому

Answer: четвертому

Answer: п’ятому

Answer: сьомому

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

**(1)** Ще над/вечір землю оповив холодний туман. **(2)** Значить, чекай на ніч морозну. **(3)** І ранній завчасний морозенко таки добре [...] протягом ночі: настелив трави, побілив памороззю засохлі дерева. **(4)** У/ранці листя без/упину опадало на землю, лягало покорченими долоньками до/гори наче все ще просило хоч краплиночку тепла. **(5)** Не було ні вітру, ні жодного поруху. **(6)** А листя падало й падало, зривалося з верховіття. **(7)** Здавалося, що проливається чорно-зелений сумний водограй.

Пунктуаційну помилку допущено в реченні

Answer: четвертому

Answer: п’ятому

Answer: шостому

Answer: сьомому

ukrainian-language-and-literature


Question: Однакова кількість звуків і букв у всіх словах рядка

Answer: надзьобувати, юшечка, щасливець

Answer: бджолосім’я, розмаїтість, обличчя

Answer: єднання, сором’язливість, щирість

Answer: джерельце, льодовий, щільний

Answer: зшивати, рум’янець, дзеркальце

ukrainian-language-and-literature


Question: Лексично правильне словосполучення утворить прикметник *повчальний* з іменником

Answer: заклад

Answer: план

Answer: ефект

Answer: досвід

Answer: метод

ukrainian-language-and-literature


Question:
Прочитайте уривок.

*І радісн(1)о, що Київ наш осін(2)ій,
Хоч довгу путь у світі перейшов.
Весь у труді, в натхнен(3)і, у горін(4)і.
Весь на риштован(5)ях нових будов.*

Подвоєні літери треба писати на місці всіх цифр, ОКРІМ

Answer: 1

Answer: 2

Answer: 3

Answer: 4

Answer: 5

ukrainian-language-and-literature


Question: Разом з *не* треба писати слово у варіанті

Answer: не/високо, а низько

Answer: відповіді не/надано

Answer: не/відчув підтримки

Answer: не/сказавши й слова

Answer: не/вже ми зустрілися

ukrainian-language-and-literature


Question: Через дефіс треба писати кожен прислівник у рядку

Answer: по/нашому, в/нічию, ледве/ледве, сяк/так

Answer: з/рештою, врешті/решт, хтозна/куди, вряди/годи

Answer: мало/помалу, віч/на/віч, по/третє, по/латині

Answer: десь/то, як/раз, по/сучасному, будь/коли

Answer: по/двоє, по/друге, десь/інколи, як/небудь

ukrainian-language-and-literature


Question: Суфікс *-ев-* має прикметник, утворений від слова

Answer: край

Answer: груша

Answer: кущ

Answer: кварц

Answer: вечір

ukrainian-language-and-literature


Question: Відмінкову форму числівника вжито правильно в реченні

Answer: Певніші й докладніші відомості про козаків ми знаходимо коло року *тисяча п’ятисот п’ятидесятого*.

Answer: Якось у *тисячу шістсот сорок сьомому* році Чаплинський напав зі своїми гайдуками на Суботів.

Answer: Найперші відомості про козаків записані в хроніках і літописах уже в *тисяча чотирьохсот дев’яносто другому* році.

Answer: Г. Богун виявив талант полководця під час Берестецької битви в червні *тисяча шістсот п’ятдесят першого* року.

Answer: Запорозька Січ до останніх днів свого існування, тобто до *тисячу семисот сімдесят п’ятого* року, залишалася острівцем волі.

ukrainian-language-and-literature


Question: Граматичну помилку допущено в рядку

Answer: найвідоміші скульптури

Answer: більш цікавіший сюжет

Answer: тонший від паперу

Answer: найменш привабливі ціни

Answer: зрозуміліше пояснення

ukrainian-language-and-literature


Question: У формі наказового способу вжито всі наведені дієслова, ОКРІМ

Answer: вези

Answer: пішли

Answer: кажи

Answer: бери

Answer: кричи

ukrainian-language-and-literature


Question:
Прочитайте речення.

*Фігуристка, [...] хворобу, блискуче виконала складний стрибок.*

Замість пропуску можуть стояти всі слова, ОКРІМ

Answer: незважаючи на

Answer: не дивлячись на

Answer: забувши про

Answer: подолавши

Answer: попри

ukrainian-language-and-literature


Question: Пунктуаційну помилку допущено в реченні

Answer: Тут усе: і повітря, і тиша, і дерева - сповнене якоїсь загадкової сили.

Answer: Учитель - це три світи: теперішній, минулий і майбутній.

Answer: Море й озеро, синій берег і широкий степ - усе залите гарячим маревом.

Answer: На все осінь щедра: на кавуни, і на дощі, і на холодні роси.

Answer: У наших ріках водяться різні породи риб: а саме шука, лин, лящ, сом.

ukrainian-language-and-literature


Question: Відокремленою обставиною можна замінити підрядне речення в рядку

Answer: Де б хор не виступав, скрізь його радо вітали.

Answer: Коли приїхали з лісу додому, було вже зовсім темно.

Answer: Як купуєте товар, вимагайте від продавця чек.

Answer: Відколи знаю Оксану, вона дивує мене своєю терплячістю.

Answer: Якщо виходите з кімнати, світло автоматично вимикається.

ukrainian-language-and-literature


Question: Складнопідрядне речення з підрядним часу утвориться, якщо до частини «Я буду згадувати свої шкільні роки...» додати

Answer: бо були вони щасливими.

Answer: щоб ненадовго повернутися назад.

Answer: хоч і швидко вони промайнули.

Answer: доки буду топтати ряст.

Answer: дарма що вони були дуже давно.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Олена Теліга**

(1-5) У її елегантно-карбованих віршах, названих критикою «приватними листами світові»,

вимальовується яскравий образ людини, відданої ідеям національного відродження,

морального максималіста, апологета загальнолюдських цінностей. У цьому й полягав

сенс життя поетеси-антифашистки, розстріляної німецькими окупантами в

Бабиному Яру.

(6-13) Світогляд Олени Теліга формувався поступово. То була довга «одіссея»,

що починалася в Петербурзі. Тут, у сім’ї інженера-гідротехніка професора Івана

Шовгенева, і народилася Олена 1907 року. Потужні хвилі визвольних змагань,

що охопили Україну після Лютневої революції 1917 року, повернули родину

Шовгеневих до Києва, де дочка міністра УНР Олена навчалася в гімназії.

Під час більшовицького наступу 1919 року Центральна Рада змушена була

залишити Київ. Разом із нею виїхали й Шовгеневи. Згодом оселилися в Чехії,

де батько працював ректором Української господарської академії.

(14-20) У ті часи відбувся різкий злам у психіці майбутньої поетеси.

Усвідомивши себе українкою та непримиренним ворогом великодержавництва,

майбутня поетеса вступає до Українського педагогічного інституту в Празі.

Вона товаришує з Євгеном Маланюком, Олегом Ольжичем та іншими

письменниками «празької школи». У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест

проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок

фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій».

(21-26) Власне, ідеться про неоромантизм, що об’єднує «празьку школу»,

проявляючись у доробку кожного поета неповторними гранями: коли для

Юрія Клена це був певний нюанс, то для Маланюка, Ольжича, а ще більше

для Теліги - рідна стихія, поривання «кресати вогонь із кремнів». Героїзм

як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир

її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу.

(27-31) Олена Теліга розвивала кращі традиції української літератури, передовсім Лесі

Українки. Як прихильник суворих ритмів, вона ніколи не втрачала жіночих інтонацій.

Роль жінки в житті нації - одна з головних тем лірики Теліги. Це не квола істота, не

рабиня, це дружина й помічник чоловіка-воїна, це новий тип особистості - вольової,

внутрішньо дисциплінованої натури, невтоленного життєлюба.

(32-41) Цей тип постав з особливостей національного духу української еміграції, яка

почала активно готуватися до відновлення історичної справедливості в рідному краї,

охопленому більшовицькими репресіями, розчленованому сусідніми країнами.

Це прискорило об’єднання розпорошених угруповань в ОУН. Обмежуватися

лише естетичними питаннями видавалось би за таких обставин неприпустимою

розкішшю. Водночас поети-емігранти, прихильники високої духовності, не дозволяли

собі перетворювати мистецтво на агітку. Про це, зокрема, писала Теліга в статті

«Прапори духа», пафос якої спрямовувався проти зловживання плакатністю, що не

має нічого спільного з лірикою. Головна мета, що її ставила поетеса в запальних

публіцистичний виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість.

(42-51) Розкол ОУН, що стався 1940 року внаслідок тактичних і персональних

розходжень, тяжко дався взнаки під час світової війни, послабив організовану

боротьбу українського народу проти німецьких окупантів. Це відчула на собі й

Олена Теліга, яка разом з Уласом Самчуком нелегально перейшла кордон між

Польщею та Галичиною. А 22 жовтня - вона вже в омріяному напівзруйнованому

Києві, де засновано Українську національну раду. Теліга як член референтури

культурної комісії створила «Спілку письменників». Водночас вона перебирає

редагування додатка «Література і мистецтво» при газеті - «Українське слово»

і готує його під свіжою, бойовою назвою «Литаври». Тут друкувалися талановиті

твори українських письменників, знищених сталінізмом, і письменників-емігрантів.

(52-60) Сіючи зерна національної самосвідомості в окупованому Києві, Теліга не

опублікувала жодного панегірика гітлерівцям, із презирством ставилася до одописців:

«Це, мабуть, ті ж самі писаки, що й Сталінові так щедрували». Певна річ, це не могло

не викликати підозри фашистів, які після невдалих спроб приборкання «Литаврів» на

початку 1942 року іх закрили. Ольжич намагався переконати Телігу виїхати з міста,

але вона категорично відмовлялася: «Я з Києва вдруге не поїду».

Знаючи про масові арешти українців і про те, що гестапо влаштувало засідку

в приміщенні Спілки письменників, вона пішла на чергове зібрання, де й була

заарештована.

(61-62) За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі

вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася.

*За Ю. Ковалевим (605 слів)*

Розповідаючи про Олену Телігу, автор уживає слово *одіссея* (рядок 6), підкреслюючи, що

Answer: все своє життя вона подорожувала світом у пошуках нових вражень

Answer: формування її світогляду супроводжувалося постійними шуканнями

Answer: вона мала неабияку схильність до авантюризму й ніколи не пасла задніх

Answer: вона з дитинства готувала себе до письменницької діяльності, багато читала

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Олена Теліга**

(1-5) У її елегантно-карбованих віршах, названих критикою «приватними листами світові»,

вимальовується яскравий образ людини, відданої ідеям національного відродження,

морального максималіста, апологета загальнолюдських цінностей. У цьому й полягав

сенс життя поетеси-антифашистки, розстріляної німецькими окупантами в

Бабиному Яру.

(6-13) Світогляд Олени Теліга формувався поступово. То була довга «одіссея»,

що починалася в Петербурзі. Тут, у сім’ї інженера-гідротехніка професора Івана

Шовгенева, і народилася Олена 1907 року. Потужні хвилі визвольних змагань,

що охопили Україну після Лютневої революції 1917 року, повернули родину

Шовгеневих до Києва, де дочка міністра УНР Олена навчалася в гімназії.

Під час більшовицького наступу 1919 року Центральна Рада змушена була

залишити Київ. Разом із нею виїхали й Шовгеневи. Згодом оселилися в Чехії,

де батько працював ректором Української господарської академії.

(14-20) У ті часи відбувся різкий злам у психіці майбутньої поетеси.

Усвідомивши себе українкою та непримиренним ворогом великодержавництва,

майбутня поетеса вступає до Українського педагогічного інституту в Празі.

Вона товаришує з Євгеном Маланюком, Олегом Ольжичем та іншими

письменниками «празької школи». У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест

проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок

фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій».

(21-26) Власне, ідеться про неоромантизм, що об’єднує «празьку школу»,

проявляючись у доробку кожного поета неповторними гранями: коли для

Юрія Клена це був певний нюанс, то для Маланюка, Ольжича, а ще більше

для Теліги - рідна стихія, поривання «кресати вогонь із кремнів». Героїзм

як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир

її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу.

(27-31) Олена Теліга розвивала кращі традиції української літератури, передовсім Лесі

Українки. Як прихильник суворих ритмів, вона ніколи не втрачала жіночих інтонацій.

Роль жінки в житті нації - одна з головних тем лірики Теліги. Це не квола істота, не

рабиня, це дружина й помічник чоловіка-воїна, це новий тип особистості - вольової,

внутрішньо дисциплінованої натури, невтоленного життєлюба.

(32-41) Цей тип постав з особливостей національного духу української еміграції, яка

почала активно готуватися до відновлення історичної справедливості в рідному краї,

охопленому більшовицькими репресіями, розчленованому сусідніми країнами.

Це прискорило об’єднання розпорошених угруповань в ОУН. Обмежуватися

лише естетичними питаннями видавалось би за таких обставин неприпустимою

розкішшю. Водночас поети-емігранти, прихильники високої духовності, не дозволяли

собі перетворювати мистецтво на агітку. Про це, зокрема, писала Теліга в статті

«Прапори духа», пафос якої спрямовувався проти зловживання плакатністю, що не

має нічого спільного з лірикою. Головна мета, що її ставила поетеса в запальних

публіцистичний виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість.

(42-51) Розкол ОУН, що стався 1940 року внаслідок тактичних і персональних

розходжень, тяжко дався взнаки під час світової війни, послабив організовану

боротьбу українського народу проти німецьких окупантів. Це відчула на собі й

Олена Теліга, яка разом з Уласом Самчуком нелегально перейшла кордон між

Польщею та Галичиною. А 22 жовтня - вона вже в омріяному напівзруйнованому

Києві, де засновано Українську національну раду. Теліга як член референтури

культурної комісії створила «Спілку письменників». Водночас вона перебирає

редагування додатка «Література і мистецтво» при газеті - «Українське слово»

і готує його під свіжою, бойовою назвою «Литаври». Тут друкувалися талановиті

твори українських письменників, знищених сталінізмом, і письменників-емігрантів.

(52-60) Сіючи зерна національної самосвідомості в окупованому Києві, Теліга не

опублікувала жодного панегірика гітлерівцям, із презирством ставилася до одописців:

«Це, мабуть, ті ж самі писаки, що й Сталінові так щедрували». Певна річ, це не могло

не викликати підозри фашистів, які після невдалих спроб приборкання «Литаврів» на

початку 1942 року іх закрили. Ольжич намагався переконати Телігу виїхати з міста,

але вона категорично відмовлялася: «Я з Києва вдруге не поїду».

Знаючи про масові арешти українців і про те, що гестапо влаштувало засідку

в приміщенні Спілки письменників, вона пішла на чергове зібрання, де й була

заарештована.

(61-62) За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі

вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася.

*За Ю. Ковалевим (605 слів)*

За стильовими ознаками текст є

Answer: науково-популярним

Answer: офіційно-діловим

Answer: художнім

Answer: розмовним

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Олена Теліга**

(1-5) У її елегантно-карбованих віршах, названих критикою «приватними листами світові»,

вимальовується яскравий образ людини, відданої ідеям національного відродження,

морального максималіста, апологета загальнолюдських цінностей. У цьому й полягав

сенс життя поетеси-антифашистки, розстріляної німецькими окупантами в

Бабиному Яру.

(6-13) Світогляд Олени Теліга формувався поступово. То була довга «одіссея»,

що починалася в Петербурзі. Тут, у сім’ї інженера-гідротехніка професора Івана

Шовгенева, і народилася Олена 1907 року. Потужні хвилі визвольних змагань,

що охопили Україну після Лютневої революції 1917 року, повернули родину

Шовгеневих до Києва, де дочка міністра УНР Олена навчалася в гімназії.

Під час більшовицького наступу 1919 року Центральна Рада змушена була

залишити Київ. Разом із нею виїхали й Шовгеневи. Згодом оселилися в Чехії,

де батько працював ректором Української господарської академії.

(14-20) У ті часи відбувся різкий злам у психіці майбутньої поетеси.

Усвідомивши себе українкою та непримиренним ворогом великодержавництва,

майбутня поетеса вступає до Українського педагогічного інституту в Празі.

Вона товаришує з Євгеном Маланюком, Олегом Ольжичем та іншими

письменниками «празької школи». У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест

проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок

фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій».

(21-26) Власне, ідеться про неоромантизм, що об’єднує «празьку школу»,

проявляючись у доробку кожного поета неповторними гранями: коли для

Юрія Клена це був певний нюанс, то для Маланюка, Ольжича, а ще більше

для Теліги - рідна стихія, поривання «кресати вогонь із кремнів». Героїзм

як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир

її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу.

(27-31) Олена Теліга розвивала кращі традиції української літератури, передовсім Лесі

Українки. Як прихильник суворих ритмів, вона ніколи не втрачала жіночих інтонацій.

Роль жінки в житті нації - одна з головних тем лірики Теліги. Це не квола істота, не

рабиня, це дружина й помічник чоловіка-воїна, це новий тип особистості - вольової,

внутрішньо дисциплінованої натури, невтоленного життєлюба.

(32-41) Цей тип постав з особливостей національного духу української еміграції, яка

почала активно готуватися до відновлення історичної справедливості в рідному краї,

охопленому більшовицькими репресіями, розчленованому сусідніми країнами.

Це прискорило об’єднання розпорошених угруповань в ОУН. Обмежуватися

лише естетичними питаннями видавалось би за таких обставин неприпустимою

розкішшю. Водночас поети-емігранти, прихильники високої духовності, не дозволяли

собі перетворювати мистецтво на агітку. Про це, зокрема, писала Теліга в статті

«Прапори духа», пафос якої спрямовувався проти зловживання плакатністю, що не

має нічого спільного з лірикою. Головна мета, що її ставила поетеса в запальних

публіцистичний виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість.

(42-51) Розкол ОУН, що стався 1940 року внаслідок тактичних і персональних

розходжень, тяжко дався взнаки під час світової війни, послабив організовану

боротьбу українського народу проти німецьких окупантів. Це відчула на собі й

Олена Теліга, яка разом з Уласом Самчуком нелегально перейшла кордон між

Польщею та Галичиною. А 22 жовтня - вона вже в омріяному напівзруйнованому

Києві, де засновано Українську національну раду. Теліга як член референтури

культурної комісії створила «Спілку письменників». Водночас вона перебирає

редагування додатка «Література і мистецтво» при газеті - «Українське слово»

і готує його під свіжою, бойовою назвою «Литаври». Тут друкувалися талановиті

твори українських письменників, знищених сталінізмом, і письменників-емігрантів.

(52-60) Сіючи зерна національної самосвідомості в окупованому Києві, Теліга не

опублікувала жодного панегірика гітлерівцям, із презирством ставилася до одописців:

«Це, мабуть, ті ж самі писаки, що й Сталінові так щедрували». Певна річ, це не могло

не викликати підозри фашистів, які після невдалих спроб приборкання «Литаврів» на

початку 1942 року іх закрили. Ольжич намагався переконати Телігу виїхати з міста,

але вона категорично відмовлялася: «Я з Києва вдруге не поїду».

Знаючи про масові арешти українців і про те, що гестапо влаштувало засідку

в приміщенні Спілки письменників, вона пішла на чергове зібрання, де й була

заарештована.

(61-62) За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі

вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася.

*За Ю. Ковалевим (605 слів)*

Слово *перебирає* (рядок 48) у тексті означає

Answer: бере до рук одне за одним

Answer: виявляє нерішучість, діє обережно

Answer: послідовно обдумує, зважує

Answer: бере на себе відповідальність

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Олена Теліга**

(1-5) У її елегантно-карбованих віршах, названих критикою «приватними листами світові»,

вимальовується яскравий образ людини, відданої ідеям національного відродження,

морального максималіста, апологета загальнолюдських цінностей. У цьому й полягав

сенс життя поетеси-антифашистки, розстріляної німецькими окупантами в

Бабиному Яру.

(6-13) Світогляд Олени Теліга формувався поступово. То була довга «одіссея»,

що починалася в Петербурзі. Тут, у сім’ї інженера-гідротехніка професора Івана

Шовгенева, і народилася Олена 1907 року. Потужні хвилі визвольних змагань,

що охопили Україну після Лютневої революції 1917 року, повернули родину

Шовгеневих до Києва, де дочка міністра УНР Олена навчалася в гімназії.

Під час більшовицького наступу 1919 року Центральна Рада змушена була

залишити Київ. Разом із нею виїхали й Шовгеневи. Згодом оселилися в Чехії,

(14-20) У ті часи відбувся різкий злам у психіці майбутньої поетеси.

Усвідомивши себе українкою та непримиренним ворогом великодержавництва,

майбутня поетеса вступає до Українського педагогічного інституту в Празі.

Вона товаришує з Євгеном Маланюком, Олегом Ольжичем та іншими

письменниками «празької школи». У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест

проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок

фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій».

(21-26) Власне, ідеться про неоромантизм, що об’єднує «празьку школу»,

проявляючись у доробку кожного поета неповторними гранями: коли для

Юрія Клена це був певний нюанс, то для Маланюка, Ольжича, а ще більше

для Теліги - рідна стихія, поривання «кресати вогонь із кремнів». Героїзм

як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир

її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу.

(27-31) Олена Теліга розвивала кращі традиції української літератури, передовсім Лесі

Українки. Як прихильник суворих ритмів, вона ніколи не втрачала жіночих інтонацій.

Роль жінки в житті нації - одна з головних тем лірики Теліги. Це не квола істота, не

рабиня, це дружина й помічник чоловіка-воїна, це новий тип особистості - вольової,

внутрішньо дисциплінованої натури, невтоленного життєлюба.

(32-41) Цей тип постав з особливостей національного духу української еміграції, яка

почала активно готуватися до відновлення історичної справедливості в рідному краї,

охопленому більшовицькими репресіями, розчленованому сусідніми країнами.

Це прискорило об’єднання розпорошених угруповань в ОУН. Обмежуватися

лише естетичними питаннями видавалось би за таких обставин неприпустимою

розкішшю. Водночас поети-емігранти, прихильники високої духовності, не дозволяли

собі перетворювати мистецтво на агітку. Про це, зокрема, писала Теліга в статті

«Прапори духа», пафос якої спрямовувався проти зловживання плакатністю, що не

має нічого спільного з лірикою. Головна мета, що її ставила поетеса в запальних

публіцистичний виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість.

(42-51) Розкол ОУН, що стався 1940 року внаслідок тактичних і персональних

розходжень, тяжко дався взнаки під час світової війни, послабив організовану

боротьбу українського народу проти німецьких окупантів. Це відчула на собі й

Олена Теліга, яка разом з Уласом Самчуком нелегально перейшла кордон між

Польщею та Галичиною. А 22 жовтня - вона вже в омріяному напівзруйнованому

Києві, де засновано Українську національну раду. Теліга як член референтури

культурної комісії створила «Спілку письменників». Водночас вона перебирає

редагування додатка «Література і мистецтво» при газеті - «Українське слово»

і готує його під свіжою, бойовою назвою «Литаври». Тут друкувалися талановиті

твори українських письменників, знищених сталінізмом, і письменників-емігрантів.

(52-60) Сіючи зерна національної самосвідомості в окупованому Києві, Теліга не

опублікувала жодного панегірика гітлерівцям, із презирством ставилася до одописців:

«Це, мабуть, ті ж самі писаки, що й Сталінові так щедрували». Певна річ, це не могло

не викликати підозри фашистів, які після невдалих спроб приборкання «Литаврів» на

початку 1942 року іх закрили. Ольжич намагався переконати Телігу виїхати з міста,

але вона категорично відмовлялася: «Я з Києва вдруге не поїду».

Знаючи про масові арешти українців і про те, що гестапо влаштувало засідку

в приміщенні Спілки письменників, вона пішла на чергове зібрання, де й була

заарештована.

(61-62) За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі

вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася.

*За Ю. Ковалевим (605 слів)*

Називаючи О. Телігу *моральним максималістом* автор уважає, що вона

Answer: не здатна на компроміси із совістю

Answer: віддана національній ідеї

Answer: прагне бути прикладом для інших

Answer: не вміє пристосовуватися до інших

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Олена Теліга**

(1-5) У її елегантно-карбованих віршах, названих критикою «приватними листами світові»,

вимальовується яскравий образ людини, відданої ідеям національного відродження,

морального максималіста, апологета загальнолюдських цінностей. У цьому й полягав

сенс життя поетеси-антифашистки, розстріляної німецькими окупантами в

Бабиному Яру.

(6-13) Світогляд Олени Теліга формувався поступово. То була довга «одіссея»,

що починалася в Петербурзі. Тут, у сім’ї інженера-гідротехніка професора Івана

(14-20) У ті часи відбувся різкий злам у психіці майбутньої поетеси.

Усвідомивши себе українкою та непримиренним ворогом великодержавництва,

майбутня поетеса вступає до Українського педагогічного інституту в Празі.

Вона товаришує з Євгеном Маланюком, Олегом Ольжичем та іншими

письменниками «празької школи». У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест

проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок

фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій».

(21-26) Власне, ідеться про неоромантизм, що об’єднує «празьку школу»,

проявляючись у доробку кожного поета неповторними гранями: коли для

Юрія Клена це був певний нюанс, то для Маланюка, Ольжича, а ще більше

для Теліги - рідна стихія, поривання «кресати вогонь із кремнів». Героїзм

як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир

її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу.

(27-31) Олена Теліга розвивала кращі традиції української літератури, передовсім Лесі

Українки. Як прихильник суворих ритмів, вона ніколи не втрачала жіночих інтонацій.

Роль жінки в житті нації - одна з головних тем лірики Теліги. Це не квола істота, не

рабиня, це дружина й помічник чоловіка-воїна, це новий тип особистості - вольової,

внутрішньо дисциплінованої натури, невтоленного життєлюба.

(32-41) Цей тип постав з особливостей національного духу української еміграції, яка

почала активно готуватися до відновлення історичної справедливості в рідному краї,

охопленому більшовицькими репресіями, розчленованому сусідніми країнами.

Це прискорило об’єднання розпорошених угруповань в ОУН. Обмежуватися

лише естетичними питаннями видавалось би за таких обставин неприпустимою

розкішшю. Водночас поети-емігранти, прихильники високої духовності, не дозволяли

собі перетворювати мистецтво на агітку. Про це, зокрема, писала Теліга в статті

«Прапори духа», пафос якої спрямовувався проти зловживання плакатністю, що не

має нічого спільного з лірикою. Головна мета, що її ставила поетеса в запальних

публіцистичний виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість.

(42-51) Розкол ОУН, що стався 1940 року внаслідок тактичних і персональних

розходжень, тяжко дався взнаки під час світової війни, послабив організовану

боротьбу українського народу проти німецьких окупантів. Це відчула на собі й

Олена Теліга, яка разом з Уласом Самчуком нелегально перейшла кордон між

Польщею та Галичиною. А 22 жовтня - вона вже в омріяному напівзруйнованому

Києві, де засновано Українську національну раду. Теліга як член референтури

культурної комісії створила «Спілку письменників». Водночас вона перебирає

редагування додатка «Література і мистецтво» при газеті - «Українське слово»

і готує його під свіжою, бойовою назвою «Литаври». Тут друкувалися талановиті

твори українських письменників, знищених сталінізмом, і письменників-емігрантів.

(52-60) Сіючи зерна національної самосвідомості в окупованому Києві, Теліга не

опублікувала жодного панегірика гітлерівцям, із презирством ставилася до одописців:

«Це, мабуть, ті ж самі писаки, що й Сталінові так щедрували». Певна річ, це не могло

не викликати підозри фашистів, які після невдалих спроб приборкання «Литаврів» на

початку 1942 року іх закрили. Ольжич намагався переконати Телігу виїхати з міста,

але вона категорично відмовлялася: «Я з Києва вдруге не поїду».

Знаючи про масові арешти українців і про те, що гестапо влаштувало засідку

в приміщенні Спілки письменників, вона пішла на чергове зібрання, де й була

заарештована.

(61-62) За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі

вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася.

*За Ю. Ковалевим (605 слів)*

Основну думку тексту виражає речення

Answer: У ліриці поетеси панує вічний бунт, протест проти безбарвної «нудоти життя», її погляд знаходить «у тьмі глибокій блискавок фанатичні очі, а не місяця мрійний спокій» (рядки 18-20).

Answer: Героїзм як найвища чеснота, як взірець людської гідності - то визначальний орієнтир її життя і творчості, тісно пов’язаних із боротьбою за національне визволення рідного народу (рядки 24-26).

Answer: Головна мета, що її ставила поетеса в запальних публіцистичних виступах, як і в ліриці, - будити національну свідомість (рядки 40-41).

Answer: За свої 35 років поетеса не встигла видати жодної власної книжки, усі вони вийшли посмертно; більша частина її віршів загубилася (рядки 61-62).

ukrainian-language-and-literature