Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Детектив як інтелектуальна вправа**

**(1-4)** Літо – найкращий час, щоб читати детективи. Чому? А тому, що рівень комфорту, який ми з вами намагаємося собі забезпечити на цю пору, завжди трохи вищий, ніж упродовж року: відпустка, можливо, морське узбережжя чи просто гамак і склянка лимонаду.

**(5-10)** Детектив занурює читача в атмосферу страху та непевності. Зненацька трапляється дещо, що розриває звичний стан речей. Наприкінці приходить людина, яка дізналася про все: чому б не кумедний товстун Еркюль Пуаро чи стримана старенька міс Марпл? І злочинців викрито, жах відступає, а ми можемо далі пити свій коктейль у шезлонгу. Детектив – таки ідеальний продукт для літнього споживання.

**(11-20)** Доведено, що читач детективів ототожнює себе з особою, яка веде розслідування. Інтерес тут суто інтелектуальний: хто скоїв злочин? Твір буде слабким, якщо ми дізнаємося про це задовго до завершення роману й, навпаки, якщо так і не дізнаємося до фіналу, коли нам все розкажуть. Як бонус додається ще одна втіха: часто детектив (особливо класичний) побудований на протистоянні яскравого приватного розслідувача та недолугого поліцейського, якого гріх назвати професіоналом, - ліберальному читачеві приємна така банальність представника влади. На відміну від давнього радянського кінематографа класичні детективи не знають образів героїчних майорів карного розшуку чи прокурорів. Класика взагалі по-консервативному скептичніша до людей у кабінетах.

**(21-29)** Читати детективи набагато страшніше, ніж дивитися їхні екранізації. Уява працюватиме на повну! Власне, твори Агати Крісті якраз і є найкращим її тренінгом, бо їх 80, тобто кількісно більше за написане іншими майстрами жанру: Едгаром По, Артуром Конан Дойлом, Гілбертом Честертоном, і вони, ризикну стверджувати, майстерніші від 200 історій Жоржа Сіменона, протеже якого, комісара Мегре, перемагає в детективному двобої витворений Агатою Крісті суперінтелектуальний денді Еркюль Пуаро. Романів про Пуаро 33, а про міс Марпл – 12. Агата Крісті першою запропонувала не лише образ жінки-детектива, а й пари слідчих: якби не її Томмі та Таппенс, то не було б агентів Фокса Малдера та Дани Скаллі.

**(30-48)** У 1916 році 26-річна Агата, на той час уже Крісті (після одруження дівоче прізвище Міллер вона більше не використовувала), працює фармацевтом добровольцем в одному з британських госпіталів і чекає з фронту чоловіка – військового льотчика. Рутина й очікування нудять, а звичний ландшафт довкола розбавляють хіба що бельгійські емігранти, які сховалися від війни в британській глибинці. Дивні справи має розслідувати дивний чоловік. Так народжується Еркюль Пуаро – геніальний детектив і невротик, зациклений на зовнішньому вигляді своїх вусів і внутрішньому стані «сірих клітиночок» власного мозку. Найвідоміший з-поміж літературних бельгійців від часів Тіля Уленшпігеля. Навіщо він такий дивний? Чому розслідувати не може інтелектуал, лікар, священик, як у Конан Дойла або Честертона? Проста відповідь: жінка Агата Крісті не може ототожнювати себе з такими персонажами. Їй потрібен хтось зовсім інший, як Марії Вілінській була потрібна чоловіча постава Марка Вовчка. Пуаро, як і більшість чепурунів-денді, «жіночий», як і сама Крісті, усе життя вирощує троянди й дістає за них призи на виставках. Він – точка розриву з консерватизмом старої Англії з її вікторіанською мораллю й недовірою до розумових можливостей представниць прекрасної статі. Мине лише 10 років – і Крісті зважиться на переворот: на авансцені одного з її оповідань з’явиться міс Марпл – перша жінка-детектив зі світовим ім’ям, найінтелектуальніша в художній літературі.

**(49-57)** Дотепер українською перекладено вже кілька романів серії: «Тіло в бібліотеці», «Перст провидіння», «Гра дзеркал», «Забуте вбивство», «Немезида». Якщо ж вам пощастило прочитати їх ще в ранньому підлітковому віці, маєте унікальну нагоду, коли робитимете це вдруге, замість сюжету звернути увагу на соціально-побутову деталізацію: у час повсюдної присутності мереж такою милою ностальгією звучить оте «…телефонувати пізніше аніж о пів на десяту вечора вважалося ознакою поганого тону». Власне, усе «Тіло в бібліотеці», крім смертельної інтриги, розгортає перед нами дискусію, що ж воно таке, отой «поганий тон». А паралельно маємо конфлікт поколінь – ця проблема фактично наскрізна в усіх її детективних творах.

**(58-68)** Та найцікавіше перечитувати романи Крісті після ознайомлення з її біографією. Для цього можна зазирнути в написану нею «Автобіографію» або книжку Річарда Гека «Герцогиня смерті: неофіційна біографія Агати Крісті». Адже її детективні історії так резонують із поворотами особистого життя! У 1916-му вона чекає нареченого, військового льотчика, як героїня її «Будинку на околиці». У 1921-му молода пара подорожує світом, як персонажі «Смерті на Нилі», а в 1922-му купує великий будинок у малому містечку, як у «Персті провидіння». Зрештою, зі своїм другим чоловіком, археологом, Крісті вже в 1930-х мандрує на Близький Схід – так з’являється «Убивство в Месопотамії». Фобії самої авторки стають очевидними, коли проаналізуємо, кого вона робить у своїх романах жертвами, а кого вбивцями. Але тут про це годі, адже в детективі головна річ – інтрига!

**(69-76)** Біографи Агати Крісті, маю враження, намагаються наголосити нам на її щасті в обох шлюбах: спершу як вірної жінки, що чекає свого героя, потім як надійної асистентки в розкопках чоловіка-професора. Натомість здається, що література цікавила її набагато більше: художній світ повсякчас перемагав світ реальний. Напевне, саме тому вона так часто усамітнювалася в готелі на морському узбережжі, де їй потрібна була лише друкарська машинка. Там тривіальні біографічні епізоди ставали непересічними сюжетами, а інтелектуальні вправи авторки оберталися інтелектуальною пригодою для читачів.

Змістові тексту НЕ відповідає твердження

Answer: Читач прагне розв'язати детективну загадку ще до фіналу оповіді.

Answer: Автори класичних детективів створювали образи поліцейських-інтелектуалів.

Answer: Агата Крісті написала менше творів, ніж Жорж Семенон, але її герой цікавіший.

Answer: Еркюль Пуало й міс Марпл були нетиповими образами у тодішній англійській літературі.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Детектив як інтелектуальна вправа**

**(1-4)** Літо – найкращий час, щоб читати детективи. Чому? А тому, що рівень комфорту, який ми з вами намагаємося собі забезпечити на цю пору, завжди трохи вищий, ніж упродовж року: відпустка, можливо, морське узбережжя чи просто гамак і склянка лимонаду.

**(5-10)** Детектив занурює читача в атмосферу страху та непевності. Зненацька трапляється дещо, що розриває звичний стан речей. Наприкінці приходить людина, яка дізналася про все: чому б не кумедний товстун Еркюль Пуаро чи стримана старенька міс Марпл? І злочинців викрито, жах відступає, а ми можемо далі пити свій коктейль у шезлонгу. Детектив – таки ідеальний продукт для літнього споживання.

**(11-20)** Доведено, що читач детективів ототожнює себе з особою, яка веде розслідування. Інтерес тут суто інтелектуальний: хто скоїв злочин? Твір буде слабким, якщо ми дізнаємося про це задовго до завершення роману й, навпаки, якщо так і не дізнаємося до фіналу, коли нам все розкажуть. Як бонус додається ще одна втіха: часто детектив (особливо класичний) побудований на протистоянні яскравого приватного розслідувача та недолугого поліцейського, якого гріх назвати професіоналом, - ліберальному читачеві приємна така банальність представника влади. На відміну від давнього радянського кінематографа класичні детективи не знають образів героїчних майорів карного розшуку чи прокурорів. Класика взагалі по-консервативному скептичніша до людей у кабінетах.

**(21-29)** Читати детективи набагато страшніше, ніж дивитися їхні екранізації. Уява працюватиме на повну! Власне, твори Агати Крісті якраз і є найкращим її тренінгом, бо їх 80, тобто кількісно більше за написане іншими майстрами жанру: Едгаром По, Артуром Конан Дойлом, Гілбертом Честертоном, і вони, ризикну стверджувати, майстерніші від 200 історій Жоржа Сіменона, протеже якого, комісара Мегре, перемагає в детективному двобої витворений Агатою Крісті суперінтелектуальний денді Еркюль Пуаро. Романів про Пуаро 33, а про міс Марпл – 12. Агата Крісті першою запропонувала не лише образ жінки-детектива, а й пари слідчих: якби не її Томмі та Таппенс, то не було б агентів Фокса Малдера та Дани Скаллі.

**(30-48)** У 1916 році 26-річна Агата, на той час уже Крісті (після одруження дівоче прізвище Міллер вона більше не використовувала), працює фармацевтом добровольцем в одному з британських госпіталів і чекає з фронту чоловіка – військового льотчика. Рутина й очікування нудять, а звичний ландшафт довкола розбавляють хіба що бельгійські емігранти, які сховалися від війни в британській глибинці. Дивні справи має розслідувати дивний чоловік. Так народжується Еркюль Пуаро – геніальний детектив і невротик, зациклений на зовнішньому вигляді своїх вусів і внутрішньому стані «сірих клітиночок» власного мозку. Найвідоміший з-поміж літературних бельгійців від часів Тіля Уленшпігеля. Навіщо він такий дивний? Чому розслідувати не може інтелектуал, лікар, священик, як у Конан Дойла або Честертона? Проста відповідь: жінка Агата Крісті не може ототожнювати себе з такими персонажами. Їй потрібен хтось зовсім інший, як Марії Вілінській була потрібна чоловіча постава Марка Вовчка. Пуаро, як і більшість чепурунів-денді, «жіночий», як і сама Крісті, усе життя вирощує троянди й дістає за них призи на виставках. Він – точка розриву з консерватизмом старої Англії з її вікторіанською мораллю й недовірою до розумових можливостей представниць прекрасної статі. Мине лише 10 років – і Крісті зважиться на переворот: на авансцені одного з її оповідань з’явиться міс Марпл – перша жінка-детектив зі світовим ім’ям, найінтелектуальніша в художній літературі.

**(49-57)** Дотепер українською перекладено вже кілька романів серії: «Тіло в бібліотеці», «Перст провидіння», «Гра дзеркал», «Забуте вбивство», «Немезида». Якщо ж вам пощастило прочитати їх ще в ранньому підлітковому віці, маєте унікальну нагоду, коли робитимете це вдруге, замість сюжету звернути увагу на соціально-побутову деталізацію: у час повсюдної присутності мереж такою милою ностальгією звучить оте «…телефонувати пізніше аніж о пів на десяту вечора вважалося ознакою поганого тону». Власне, усе «Тіло в бібліотеці», крім смертельної інтриги, розгортає перед нами дискусію, що ж воно таке, отой «поганий тон». А паралельно маємо конфлікт поколінь – ця проблема фактично наскрізна в усіх її детективних творах.

**(58-68)** Та найцікавіше перечитувати романи Крісті після ознайомлення з її біографією. Для цього можна зазирнути в написану нею «Автобіографію» або книжку Річарда Гека «Герцогиня смерті: неофіційна біографія Агати Крісті». Адже її детективні історії так резонують із поворотами особистого життя! У 1916-му вона чекає нареченого, військового льотчика, як героїня її «Будинку на околиці». У 1921-му молода пара подорожує світом, як персонажі «Смерті на Нилі», а в 1922-му купує великий будинок у малому містечку, як у «Персті провидіння». Зрештою, зі своїм другим чоловіком, археологом, Крісті вже в 1930-х мандрує на Близький Схід – так з’являється «Убивство в Месопотамії». Фобії самої авторки стають очевидними, коли проаналізуємо, кого вона робить у своїх романах жертвами, а кого вбивцями. Але тут про це годі, адже в детективі головна річ – інтрига!

**(69-76)** Біографи Агати Крісті, маю враження, намагаються наголосити нам на її щасті в обох шлюбах: спершу як вірної жінки, що чекає свого героя, потім як надійної асистентки в розкопках чоловіка-професора. Натомість здається, що література цікавила її набагато більше: художній світ повсякчас перемагав світ реальний. Напевне, саме тому вона так часто усамітнювалася в готелі на морському узбережжі, де їй потрібна була лише друкарська машинка. Там тривіальні біографічні епізоди ставали непересічними сюжетами, а інтелектуальні вправи авторки оберталися інтелектуальною пригодою для читачів.

Усі наведені характеристики стосуються міс Марпл, ОКРІМ

Answer: жінка-детектив

Answer: про неї написано 12 романів

Answer: вирощує троянди

Answer: спокійна бабуся

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Детектив як інтелектуальна вправа**

**(1-4)** Літо – найкращий час, щоб читати детективи. Чому? А тому, що рівень комфорту, який ми з вами намагаємося собі забезпечити на цю пору, завжди трохи вищий, ніж упродовж року: відпустка, можливо, морське узбережжя чи просто гамак і склянка лимонаду.

**(5-10)** Детектив занурює читача в атмосферу страху та непевності. Зненацька трапляється дещо, що розриває звичний стан речей. Наприкінці приходить людина, яка дізналася про все: чому б не кумедний товстун Еркюль Пуаро чи стримана старенька міс Марпл? І злочинців викрито, жах відступає, а ми можемо далі пити свій коктейль у шезлонгу. Детектив – таки ідеальний продукт для літнього споживання.

**(11-20)** Доведено, що читач детективів ототожнює себе з особою, яка веде розслідування. Інтерес тут суто інтелектуальний: хто скоїв злочин? Твір буде слабким, якщо ми дізнаємося про це задовго до завершення роману й, навпаки, якщо так і не дізнаємося до фіналу, коли нам все розкажуть. Як бонус додається ще одна втіха: часто детектив (особливо класичний) побудований на протистоянні яскравого приватного розслідувача та недолугого поліцейського, якого гріх назвати професіоналом, - ліберальному читачеві приємна така банальність представника влади. На відміну від давнього радянського кінематографа класичні детективи не знають образів героїчних майорів карного розшуку чи прокурорів. Класика взагалі по-консервативному скептичніша до людей у кабінетах.

**(21-29)** Читати детективи набагато страшніше, ніж дивитися їхні екранізації. Уява працюватиме на повну! Власне, твори Агати Крісті якраз і є найкращим її тренінгом, бо їх 80, тобто кількісно більше за написане іншими майстрами жанру: Едгаром По, Артуром Конан Дойлом, Гілбертом Честертоном, і вони, ризикну стверджувати, майстерніші від 200 історій Жоржа Сіменона, протеже якого, комісара Мегре, перемагає в детективному двобої витворений Агатою Крісті суперінтелектуальний денді Еркюль Пуаро. Романів про Пуаро 33, а про міс Марпл – 12. Агата Крісті першою запропонувала не лише образ жінки-детектива, а й пари слідчих: якби не її Томмі та Таппенс, то не було б агентів Фокса Малдера та Дани Скаллі.

**(30-48)** У 1916 році 26-річна Агата, на той час уже Крісті (після одруження дівоче прізвище Міллер вона більше не використовувала), працює фармацевтом добровольцем в одному з британських госпіталів і чекає з фронту чоловіка – військового льотчика. Рутина й очікування нудять, а звичний ландшафт довкола розбавляють хіба що бельгійські емігранти, які сховалися від війни в британській глибинці. Дивні справи має розслідувати дивний чоловік. Так народжується Еркюль Пуаро – геніальний детектив і невротик, зациклений на зовнішньому вигляді своїх вусів і внутрішньому стані «сірих клітиночок» власного мозку. Найвідоміший з-поміж літературних бельгійців від часів Тіля Уленшпігеля. Навіщо він такий дивний? Чому розслідувати не може інтелектуал, лікар, священик, як у Конан Дойла або Честертона? Проста відповідь: жінка Агата Крісті не може ототожнювати себе з такими персонажами. Їй потрібен хтось зовсім інший, як Марії Вілінській була потрібна чоловіча постава Марка Вовчка. Пуаро, як і більшість чепурунів-денді, «жіночий», як і сама Крісті, усе життя вирощує троянди й дістає за них призи на виставках. Він – точка розриву з консерватизмом старої Англії з її вікторіанською мораллю й недовірою до розумових можливостей представниць прекрасної статі. Мине лише 10 років – і Крісті зважиться на переворот: на авансцені одного з її оповідань з’явиться міс Марпл – перша жінка-детектив зі світовим ім’ям, найінтелектуальніша в художній літературі.

**(49-57)** Дотепер українською перекладено вже кілька романів серії: «Тіло в бібліотеці», «Перст провидіння», «Гра дзеркал», «Забуте вбивство», «Немезида». Якщо ж вам пощастило прочитати їх ще в ранньому підлітковому віці, маєте унікальну нагоду, коли робитимете це вдруге, замість сюжету звернути увагу на соціально-побутову деталізацію: у час повсюдної присутності мереж такою милою ностальгією звучить оте «…телефонувати пізніше аніж о пів на десяту вечора вважалося ознакою поганого тону». Власне, усе «Тіло в бібліотеці», крім смертельної інтриги, розгортає перед нами дискусію, що ж воно таке, отой «поганий тон». А паралельно маємо конфлікт поколінь – ця проблема фактично наскрізна в усіх її детективних творах.

**(58-68)** Та найцікавіше перечитувати романи Крісті після ознайомлення з її біографією. Для цього можна зазирнути в написану нею «Автобіографію» або книжку Річарда Гека «Герцогиня смерті: неофіційна біографія Агати Крісті». Адже її детективні історії так резонують із поворотами особистого життя! У 1916-му вона чекає нареченого, військового льотчика, як героїня її «Будинку на околиці». У 1921-му молода пара подорожує світом, як персонажі «Смерті на Нилі», а в 1922-му купує великий будинок у малому містечку, як у «Персті провидіння». Зрештою, зі своїм другим чоловіком, археологом, Крісті вже в 1930-х мандрує на Близький Схід – так з’являється «Убивство в Месопотамії». Фобії самої авторки стають очевидними, коли проаналізуємо, кого вона робить у своїх романах жертвами, а кого вбивцями. Але тут про це годі, адже в детективі головна річ – інтрига!

**(69-76)** Біографи Агати Крісті, маю враження, намагаються наголосити нам на її щасті в обох шлюбах: спершу як вірної жінки, що чекає свого героя, потім як надійної асистентки в розкопках чоловіка-професора. Натомість здається, що література цікавила її набагато більше: художній світ повсякчас перемагав світ реальний. Напевне, саме тому вона так часто усамітнювалася в готелі на морському узбережжі, де їй потрібна була лише друкарська машинка. Там тривіальні біографічні епізоди ставали непересічними сюжетами, а інтелектуальні вправи авторки оберталися інтелектуальною пригодою для читачів.

Характеристику детективу, винесену в заголовок, ілюструє фрагмент тексту

Answer: Детектив занурює читача в атмосферу страху та непевності. Зненацька трапляється дещо, що розриває звичний стан речей. Наприкінці приходить людина, яка дізналася про все... (рядки 5-7)

Answer: Твір буде слабким, якщо ми дізнаємося про це задовго до завершення роману й, навпаки, якщо так і не дізнаємося до фіналу, коли нам все розкажуть (рядки 12-14)

Answer: Читати детективи набагато страшніше, ніж дивитися їхні екранізації. Уява працюватиме на повну! (рядки 21-22)

Answer: Чому розслідувати не може інтелектуал, лікар, священик, як у Конан Дойла або Честертона? Проста відповідь: жінка Агата Крісті не може ототожнювати себе з такими персонажами (рядки 39-41)

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Детектив як інтелектуальна вправа**

**(1-4)** Літо – найкращий час, щоб читати детективи. Чому? А тому, що рівень комфорту, який ми з вами намагаємося собі забезпечити на цю пору, завжди трохи вищий, ніж упродовж року: відпустка, можливо, морське узбережжя чи просто гамак і склянка лимонаду.

**(5-10)** Детектив занурює читача в атмосферу страху та непевності. Зненацька трапляється дещо, що розриває звичний стан речей. Наприкінці приходить людина, яка дізналася про все: чому б не кумедний товстун Еркюль Пуаро чи стримана старенька міс Марпл? І злочинців викрито, жах відступає, а ми можемо далі пити свій коктейль у шезлонгу. Детектив – таки ідеальний продукт для літнього споживання.

**(11-20)** Доведено, що читач детективів ототожнює себе з особою, яка веде розслідування. Інтерес тут суто інтелектуальний: хто скоїв злочин? Твір буде слабким, якщо ми дізнаємося про це задовго до завершення роману й, навпаки, якщо так і не дізнаємося до фіналу, коли нам все розкажуть. Як бонус додається ще одна втіха: часто детектив (особливо класичний) побудований на протистоянні яскравого приватного розслідувача та недолугого поліцейського, якого гріх назвати професіоналом, - ліберальному читачеві приємна така банальність представника влади. На відміну від давнього радянського кінематографа класичні детективи не знають образів героїчних майорів карного розшуку чи прокурорів. Класика взагалі по-консервативному скептичніша до людей у кабінетах.

**(21-29)** Читати детективи набагато страшніше, ніж дивитися їхні екранізації. Уява працюватиме на повну! Власне, твори Агати Крісті якраз і є найкращим її тренінгом, бо їх 80, тобто кількісно більше за написане іншими майстрами жанру: Едгаром По, Артуром Конан Дойлом, Гілбертом Честертоном, і вони, ризикну стверджувати, майстерніші від 200 історій Жоржа Сіменона, протеже якого, комісара Мегре, перемагає в детективному двобої витворений Агатою Крісті суперінтелектуальний денді Еркюль Пуаро. Романів про Пуаро 33, а про міс Марпл – 12. Агата Крісті першою запропонувала не лише образ жінки-детектива, а й пари слідчих: якби не її Томмі та Таппенс, то не було б агентів Фокса Малдера та Дани Скаллі.

**(30-48)** У 1916 році 26-річна Агата, на той час уже Крісті (після одруження дівоче прізвище Міллер вона більше не використовувала), працює фармацевтом добровольцем в одному з британських госпіталів і чекає з фронту чоловіка – військового льотчика. Рутина й очікування нудять, а звичний ландшафт довкола розбавляють хіба що бельгійські емігранти, які сховалися від війни в британській глибинці. Дивні справи має розслідувати дивний чоловік. Так народжується Еркюль Пуаро – геніальний детектив і невротик, зациклений на зовнішньому вигляді своїх вусів і внутрішньому стані «сірих клітиночок» власного мозку. Найвідоміший з-поміж літературних бельгійців від часів Тіля Уленшпігеля. Навіщо він такий дивний? Чому розслідувати не може інтелектуал, лікар, священик, як у Конан Дойла або Честертона? Проста відповідь: жінка Агата Крісті не може ототожнювати себе з такими персонажами. Їй потрібен хтось зовсім інший, як Марії Вілінській була потрібна чоловіча постава Марка Вовчка. Пуаро, як і більшість чепурунів-денді, «жіночий», як і сама Крісті, усе життя вирощує троянди й дістає за них призи на виставках. Він – точка розриву з консерватизмом старої Англії з її вікторіанською мораллю й недовірою до розумових можливостей представниць прекрасної статі. Мине лише 10 років – і Крісті зважиться на переворот: на авансцені одного з її оповідань з’явиться міс Марпл – перша жінка-детектив зі світовим ім’ям, найінтелектуальніша в художній літературі.

**(49-57)** Дотепер українською перекладено вже кілька романів серії: «Тіло в бібліотеці», «Перст провидіння», «Гра дзеркал», «Забуте вбивство», «Немезида». Якщо ж вам пощастило прочитати їх ще в ранньому підлітковому віці, маєте унікальну нагоду, коли робитимете це вдруге, замість сюжету звернути увагу на соціально-побутову деталізацію: у час повсюдної присутності мереж такою милою ностальгією звучить оте «…телефонувати пізніше аніж о пів на десяту вечора вважалося ознакою поганого тону». Власне, усе «Тіло в бібліотеці», крім смертельної інтриги, розгортає перед нами дискусію, що ж воно таке, отой «поганий тон». А паралельно маємо конфлікт поколінь – ця проблема фактично наскрізна в усіх її детективних творах.

**(58-68)** Та найцікавіше перечитувати романи Крісті після ознайомлення з її біографією. Для цього можна зазирнути в написану нею «Автобіографію» або книжку Річарда Гека «Герцогиня смерті: неофіційна біографія Агати Крісті». Адже її детективні історії так резонують із поворотами особистого життя! У 1916-му вона чекає нареченого, військового льотчика, як героїня її «Будинку на околиці». У 1921-му молода пара подорожує світом, як персонажі «Смерті на Нилі», а в 1922-му купує великий будинок у малому містечку, як у «Персті провидіння». Зрештою, зі своїм другим чоловіком, археологом, Крісті вже в 1930-х мандрує на Близький Схід – так з’являється «Убивство в Месопотамії». Фобії самої авторки стають очевидними, коли проаналізуємо, кого вона робить у своїх романах жертвами, а кого вбивцями. Але тут про це годі, адже в детективі головна річ – інтрига!

**(69-76)** Біографи Агати Крісті, маю враження, намагаються наголосити нам на її щасті в обох шлюбах: спершу як вірної жінки, що чекає свого героя, потім як надійної асистентки в розкопках чоловіка-професора. Натомість здається, що література цікавила її набагато більше: художній світ повсякчас перемагав світ реальний. Напевне, саме тому вона так часто усамітнювалася в готелі на морському узбережжі, де їй потрібна була лише друкарська машинка. Там тривіальні біографічні епізоди ставали непересічними сюжетами, а інтелектуальні вправи авторки оберталися інтелектуальною пригодою для читачів.

Правильним висновком щодо змісту шостого абзацу (рядки 49-57) є твердження

Answer: Агата Крісті була не лише майстерною авторкою заплутаних детективних історій, а й глибоким знавцем людських стосунків.

Answer: Романи Агати Крісті є набагато цікавішими для читачів підліткового віку, аніж для досвідчених шанувальників детективів.

Answer: Агата Крісті є не лише майстром детективного жанру, а й відомою авторкою багатьох соціально-психологічних романів.

Answer: У своїх пізніх творах Агата Крісті відійшла від заплутаних детективних сюжетів і заглибилася в художній аналіз конфлікту поколінь.

ukrainian-language-and-literature


Question: У *"темній темниці проживали, / Аж тридцять три годи / Світа Божого не забачали"* персонажі твору

Answer: "Дума про Марусю Богуславку"

Answer: "За світ встали козаченьки"

Answer: "Бондарівна"

Answer: "Ой Морозе, Морозенку"

Answer: "Чи не той то Хміль"

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Крізь товщу століть задивляється в глибінь віків письменник, що був дитям запорозького сміху, здатного, попри всі нещастя, на руїнах рідної Трої утверджувати волю до життя"* - сказано про

Answer: Тараса Шевченка

Answer: Івана Котляревського

Answer: Григорія Квітку-Основ'яненка

Answer: Івана Франка

Answer: Григорія Сковороду

ukrainian-language-and-literature


Question:
Упевненість, що

*Сила родиться й завзяття
Не ридать, а добувати,
Хоч синам, як не собі,
Кращу долю в боротьбі.*

висловлено у творі

Answer: Івана Котляревського

Answer: Івана Франка

Answer: Тараса Шевченка

Answer: Максима Рильського

Answer: Павла Тичини

ukrainian-language-and-literature


Question:
Рядки Миколи Некрасова

*Все йому знане: тюрма петербурзькая,
Допит, заслання, жандармів люб'язності,
Сині, безкраї степи оренбурзькії,
Грати залізні...*

присвячено

Answer: Іванові Котляревському

Answer: Іванові Франку

Answer: Тарасові Шевченку

Answer: Пантелеймонові Кулішу

Answer: Панасові Мирному

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Пишу, що зустрінеться мені; от і виходять мої Марусі, Оксани, Науми, Мирони, Сотниківни..."*, - казав про свою творчість

Answer: Григорій Квітка-Основ'яненко

Answer: Іван-Нечуй Левицький

Answer: Панас Мирний

Answer: Іван Франко

Answer: Василь Стефаник

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Дух нашого плем'я, дух людськості, дух богочоловічності виявив себе поважними і праведними художніми образами, як-от Катеринині батько і мати в Шевченка, як-от Кирило Тур і Божий чоловік у мене..."*, - писав

Answer: Михайло Коцюбинський

Answer: Пантелеймон Куліш

Answer: Іван Карпенко-Карий

Answer: Василь Стефаник

Answer: Панас Мирний

ukrainian-language-and-literature


Question: Він *"ходив усе зібганий у поясі, а люди прозвали його Переломаний"* - сказано про персонажа

Answer: комедії

Answer: балади

Answer: драми

Answer: новели

Answer: роману

ukrainian-language-and-literature


Question: Реальні факти з родинного життя автора лягли в основу твору

Answer: "Мартин Боруля"

Answer: "Кайдашева сім'я"

Answer: "Мина Мазайло"

Answer: "Максим Гримач"

Answer: "Маруся"

ukrainian-language-and-literature


Question: До одного літературного жанру належать обидва твори в рядку

Answer: "Мартин Боруля", "Енеїда"

Answer: "Наталка Полтавка", "Камінний хрест"

Answer: "Intermezzo", "Гімн"

Answer: "Чорна рада", "Хіба ревуть воли, як ясла повні?"

Answer: "Лісова пісня", "Тіні забутих предків"

ukrainian-language-and-literature


Question: В уривку *"У місто вливається свіжа кров села, що змінить його вигляд і істоту. І він - один із цієї зміни, що їй від долі призначено перемогти"* йдеться про

Answer: Василя Кравчину

Answer: Мокія Мазайла

Answer: Степана Радченка

Answer: Сашка Діденка

Answer: Григорія Многогрішного

ukrainian-language-and-literature


Question: Події Громадянської війни 1917-1921 років зображено у творі

Answer: "Intermezzo"

Answer: "За мить щастя"

Answer: "Тигролови"

Answer: "Подвійне коло"

Answer: "Україна в огні"

ukrainian-language-and-literature


Question: Елементи імпресіонізму відіграють важливу роль у творі

Answer: "Камінний хрест"

Answer: "Максим Гримач"

Answer: "Маруся"

Answer: "Три зозулі з поклоном"

Answer: "Intermezzo"

ukrainian-language-and-literature


Question: Справжнє прізвище автора твору "Хіба ревуть воли, як ясла повні?" -

Answer: Кандиба

Answer: Рудченко

Answer: Фітільов

Answer: Лозов'ягін

Answer: Тобілевич

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Всім серцем любіть Україну свою - і вічні ми будемо з нею!"* - закликає українців

Answer: Павло Тичина

Answer: Дмитро Павличко

Answer: Василь Симоненко

Answer: Ліна Костенко

Answer: Володимир Сосюра

ukrainian-language-and-literature


Question: Лаврін Запорожець є персонажем твору

Answer: Ольги Кобилянської

Answer: Василя Стефаника

Answer: Юрія Яновського

Answer: Олександра Довженка

Answer: Івана Багряного

ukrainian-language-and-literature


Question: *"А як хочеться знайти собі такого друга, теплого, щирого, щоб до нього можна було промовитися словом із Грінченкового словника та й з власного серця..."*, - мріє

Answer: Григорій Многогрішний

Answer: Василь Кравчина

Answer: Андрій Половець

Answer: Карпо Ярковий

Answer: Мокій Мазайло

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Йдучи начебто від християнства до поганства, поет утілював у повноцінних художніх образах природність буття людини і її мислення, ту оживленість світу, яку він знаходив у лемківському фольклорі"* - сказано про

Answer: Богдана-Ігоря Антонича

Answer: Миколу Вороного

Answer: Василя Симоненка

Answer: Євгена Маланюка

Answer: Василя Стуса

ukrainian-language-and-literature


Question: Образ сталінських *"ешелонів смерті"* є наскрізним у творі

Answer: "Україна в огні"

Answer: "Подвійне коло"

Answer: "Місто"

Answer: "Земля"

Answer: "Тигролови"

ukrainian-language-and-literature


Question: Літературне угруповання "Пропала грамота" виникло в добу

Answer: модернізму

Answer: реалізму

Answer: постмодернізму

Answer: бароко

Answer: романтизму

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильно підкреслено літеру на позначення наголошеного звука в слові

Answer: ол**е**нь

Answer: к**о**лесо

Answer: ч**и**тання

Answer: вип**а**док

ukrainian-language-and-literature


Question: Частку *не* треба писати разом у варіанті

Answer: не/зовсім зрозумілий

Answer: зошит не/підписано

Answer: не/всі з цим обізнані

Answer: не/забутня подорож

ukrainian-language-and-literature


Question: Суфікс *-ов-* має прикметник, утворений від іменника

Answer: плащ

Answer: читач

Answer: ситець

Answer: насіння

ukrainian-language-and-literature


Question: Помилково вжито слово в рядку

Answer: розв'язувати задачу

Answer: уникнути небезпеки

Answer: заказати букет квітів

Answer: перекладати болгарською

ukrainian-language-and-literature


Question: Неправильно утворено форму слова у варіанті

Answer: пане Костянтине

Answer: для всіх дослідників

Answer: восьмидесяти років

Answer: візьмімо участь

ukrainian-language-and-literature


Question: Спонукальним є речення

Answer: Жінки втомились бути непрекрасними.

Answer: За правду, браття, єднаймось щиро.

Answer: Весна прийшла, та якось несподівано!

Answer: Шматок землі, ти звешся Україною.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) Боляче буває дивитися, як падає зірка. (2) *Як/би* хотілося запримітити, звідки вона зірвалася й куди мала б упасти спіткнувшись на рівному місці. (3) Дивишся у високий морок, де щойно був залишений слід. (4) Дивишся, вражений, сподіваючись, що не вмерла зірка, що спалахне вона в іншому місці. (5) *Про/те* ні, не спалахнула. (6) А потім не встигаєш помічати, де й котра зірка зірвалася, полетіла *до/низу*. (7) Що їх манить туди? (8) Що жене їх стрімкими табунами? (9) Яка непереможна сила старої землі? (10) Чи не та сама сила, що пробуджує в мене любов до неї, що все тримає на цьому світі? (11) Оглянься! (12) Прожиті твої дні летять слідом за тобою, *що/миті* згасаючи в темряві минулого...

Фразеологізмом є вислів

Answer: на рівному місці

Answer: високий морок

Answer: не вмерла зірка

Answer: темрява минулого

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) Боляче буває дивитися, як падає зірка. (2) *Як/би* хотілося запримітити, звідки вона зірвалася й куди мала б упасти спіткнувшись на рівному місці. (3) Дивишся у високий морок, де щойно був залишений слід. (4) Дивишся, вражений, сподіваючись, що не вмерла зірка, що спалахне вона в іншому місці. (5) *Про/те* ні, не спалахнула. (6) А потім не встигаєш помічати, де й котра зірка зірвалася, полетіла *до/низу*. (7) Що їх манить туди? (8) Що жене їх стрімкими табунами? (9) Яка непереможна сила старої землі? (10) Чи не та сама сила, що пробуджує в мене любов до неї, що все тримає на цьому світі? (11) Оглянься! (12) Прожиті твої дні летять слідом за тобою, *що/миті* згасаючи в темряві минулого...

Окремо в цьому тексті треба писати

Answer: як/би

Answer: про/те

Answer: до/низу

Answer: що/миті

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) Боляче буває дивитися, як падає зірка. (2) *Як/би* хотілося запримітити, звідки вона зірвалася й куди мала б упасти спіткнувшись на рівному місці. (3) Дивишся у високий морок, де щойно був залишений слід. (4) Дивишся, вражений, сподіваючись, що не вмерла зірка, що спалахне вона в іншому місці. (5) *Про/те* ні, не спалахнула. (6) А потім не встигаєш помічати, де й котра зірка зірвалася, полетіла *до/низу*. (7) Що їх манить туди? (8) Що жене їх стрімкими табунами? (9) Яка непереможна сила старої землі? (10) Чи не та сама сила, що пробуджує в мене любов до неї, що все тримає на цьому світі? (11) Оглянься! (12) Прожиті твої дні летять слідом за тобою, *що/миті* згасаючи в темряві минулого...

Простим реченням з відокремленою обставиною є

Answer: друге

Answer: четверте

Answer: шосте

Answer: дванадцяте

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст і виконайте завдання**

(1) Боляче буває дивитися, як падає зірка. (2) *Як/би* хотілося запримітити, звідки вона зірвалася й куди мала б упасти спіткнувшись на рівному місці. (3) Дивишся у високий морок, де щойно був залишений слід. (4) Дивишся, вражений, сподіваючись, що не вмерла зірка, що спалахне вона в іншому місці. (5) *Про/те* ні, не спалахнула. (6) А потім не встигаєш помічати, де й котра зірка зірвалася, полетіла *до/низу*. (7) Що їх манить туди? (8) Що жене їх стрімкими табунами? (9) Яка непереможна сила старої землі? (10) Чи не та сама сила, що пробуджує в мене любов до неї, що все тримає на цьому світі? (11) Оглянься! (12) Прожиті твої дні летять слідом за тобою, *що/миті* згасаючи в темряві минулого...

Пунктуаційну помилку допущено в реченні

Answer: другому

Answer: четвертому

Answer: десятому

Answer: дванадцятому

ukrainian-language-and-literature


Question: Однакова кількість звуків і букв у кожному слові рядка

Answer: п'ятниць, їстоньки, яблунька

Answer: якість, кукурудза, український

Answer: гайок, об'єднування, сьогодення

Answer: серйозний, щебечуть, джміль

Answer: рюкзак, перемивають, кар'єра

ukrainian-language-and-literature


Question: Виділене слово вжито в невластивому йому значенні в реченні

Answer: Словник *являється* надійним джерелом інформації.

Answer: Камера схову *розташована* на першому поверсі.

Answer: Ялту *вважають* одним з найкращих курортів.

Answer: Директор банку *перебуває* за кордоном.

Answer: У санаторії *є* кілька басейнів з морською водою.

ukrainian-language-and-literature


Question: Спрощення у групах приголосних на місці пропуску позначається на письмі в усіх словах рядка

Answer: блис..нути, улес..ливий, очис..ний, реміс..ник

Answer: проїз..ний, хрус..нути, балас..ний, віс..ник

Answer: доблес..ний, якіс..ний, хрес..ний, випус..ний

Answer: безшелес..но, гіган..ський, виїз..ний, облас..ний

Answer: корис..ний, заздріс..но, хворос..няк, тріс..нути

ukrainian-language-and-literature


Question: Без апострофа треба писати всі слова в рядку

Answer: верб..я, кур..йозний, тьм..яний

Answer: моркв..яний, розз..явити, цв..яшок

Answer: дзв..якнути, ін..єкція, різдв..яний

Answer: дво..ярусний, різьб..яр, Лук..янович

Answer: духм..яний, присв..ята, прим..ятий

ukrainian-language-and-literature


Question: Літеру *и* треба писати на місці обох пропусків у рядку

Answer: Пр..дніпровська залізниця, пр..вабливі ціни

Answer: пр..зупинити виробництво, пр..чудовий зразок

Answer: пр..бічники реформ, пр..зирливе ставлення

Answer: виконати пр..погано, подарунковий пр..мірник

Answer: кадрове пр..значення, пр..звище секретаря

ukrainian-language-and-literature


Question: Подвоєне *нн* треба писати на місці пропуску в усіх словах рядка

Answer: бездога..ий, страше..ий, студе..ий

Answer: свяще..ий, довгожда..ий, безіме..ий

Answer: невблага..ий, орли..ий, ешело..ий

Answer: незбагне..ий, моното..ий, безці..ий

Answer: леви..ий, електро..ий, благослове..ий

ukrainian-language-and-literature


Question: Закінчення *-е (-є)* у формі кличного відмінка мають усі іменники в рядку

Answer: друг, Григорій, пісня, Київ

Answer: земля, Зоя, директор, подруга

Answer: художниця, козак, Степан, мрія

Answer: Надія, школяр, добродій, Віктор

Answer: хлопець, Іван, площа, товариш

ukrainian-language-and-literature


Question: Граматичну помилку допущено в рядку

Answer: яскравіші декорації

Answer: краща інсценізація

Answer: найвиразніший монолог

Answer: якнайкраща постановка

Answer: щонайсучасне трактування

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильно утворено форму 3-ї особи множини від інфінітива

Answer: бігти - біжуть

Answer: свистати - свистають

Answer: хотіти - хотять

Answer: сідати - сидять

Answer: губити - гублять

ukrainian-language-and-literature


Question: Правильну відмінкову форму числівника *сто вісімдесят сім* наведено у рядку

Answer: ***Р.в.*** ста вісімдесяти семи

Answer: ***Д.в.*** сто вісімдесяти семи

Answer: ***З.в.*** ста вісімдесят сім

Answer: ***О.в.*** ста вісімдесятьма сіма

Answer: ***М.в.*** (у) сто вісімдесяти семи

ukrainian-language-and-literature


Question: Вставне слово, що вказує на послідовність і зв'язок думок, ужито в реченні

Answer: Отже, сполучники поділяємо на сурядні й підрядні.

Answer: Кожна наукова теза, безперечно, вимагає доказів.

Answer: Такі експерименти, очевидно, необхідно продовжувати.

Answer: Зміст цього поняття, на мою думку, треба уточнити.

Answer: Розв'язати проблему допоміг би, мабуть, такий експеримент.

ukrainian-language-and-literature


Question: Двокрапку треба поставити в складному безсполучниковому реченні (розділові знаки пропущено)

Answer: Здобули волю відшукали долю.

Answer: Посієш впору збереш зерна гору.

Answer: Гаї шумлять я слухаю хмарки біжать милуюся.

Answer: Повіяв вітер по долині пішла дібровою луна.

Answer: Знаю одне мені вистачить сил подолать перешкоди.

ukrainian-language-and-literature


Question: Складнопідрядне речення з підрядним умови утвориться, якщо до частини *"У неділю ми обов'яково поїдемо до Києва..."* додати

Answer: незважаючи на люті морози.

Answer: якщо купимо квитки на потяг.

Answer: бо вже скучили за рідним містом.

Answer: так що неодмінно відвідаємо Лавру.

Answer: щоб краще дізнатися історію столиці.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

- А по радіо передавали два градуси.

- От-то.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Змістові тексту НЕ ВІДПОВІДАЄ твердження

Answer: Дія, зображена в новелі, відбувається восени.

Answer: Дмитро з Ілонкою мають нову дерев'яну хату.

Answer: Ілончині сини живуть далеко за межами України.

Answer: Ілонка дуже схудла, перебуваючи в лікарнях.

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

- А по радіо передавали два градуси.

- От-то.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Буяння життя навколо Ілонки авторка показує через усі образи, ОКРІМ образу

Answer: грушки (рядок 10)

Answer: огірків (рядок 18)

Answer: дерев (рядки 22, 23)

Answer: сонця (рядки 29, 30)

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

- А по радіо передавали два градуси.

- От-то.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Діалоги тієї самої пари персонажів наведено в усіх рядках тексту, ОКРІМ

Answer: 14-21

Answer: 45-50

Answer: 54-56

Answer: 74-81

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

- А по радіо передавали два градуси.

- От-то.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Слова, виділені у словосполученнях «вироблений піджак»,*** «роз******’******їжджені черевики»,*** «звинявся перед нею» авторка вживає для

Answer: створення образів простих і щиросердних людей

Answer: підкреслення того, що дія новели відбувається в селі

Answer: достовірного відтворення місцевого колориту

Answer: ілюстрування бідності, нужденності існування героїв

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

- А по радіо передавали два градуси.

- От-то.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Рядки 31-43 характеризують Ілонку як людину

Answer: м'якосерду, яка ніколи не відсоює власної думки й кориться забаганкам інших

Answer: прагматичну, яку в житті передусім цікавить комфорт, створений у власній оселі

Answer: старосвітську, для якої тихе, хоч і бідне сімейне щастя важливіше, ніж заможність

Answer: турботливу, для якої створення затишку є виявом любові до чоловіка й дітей

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Рядкам 24-43 відповідає фрагмент рецензії, наведений у рядку

Answer: Використовуючи звертання до героїні, другу особу займенників і дієслів, авторка прагне розповісти про все потаємне, що знають лиш вона й Ілонка.

Answer: Любов Пономаренко насамперед надає слово героям, тому новела пересипана діалогами з використанням неповних, питальних і окличних речень.

Answer: Життя навколо Ілонки буяє й вирує. Майстерно трансформовані письменницею народні фразеологізми допомагають передати його строкатість, повноту.

Answer: Стосунки подружжя розвивалися як у традиційній патріархальній українській сім'ї. Тому й лексика, що їх характеризує, доволі скупа й проторічна

ukrainian-language-and-literature


Question:
**Прочитайте текст (**цифри в дужках позначають номери рядків**) і виконайте завдання**

**Синє яблуко для Ілонки**

(1, 2) Сидить Ілонка біля хати така сумна, аж хустка на голові займається. Перед нею стерні та стерні. Є і ліс, на який уже дихнула осінь.

(3-6) Оце тільки повернулася з лікарні. Ішла селом, а люди, хто стрічався, казали: що з тобою, як поїхала, так половини й не стало. Та, одмахувалася Ілонка, їсти душа не прийма, а хіба тіло дурне, щоб саме по собі наростало. То так, А тільки ж чому барилась?

(7, 8) Димко (Дмитро її) вже й картоплю викубляв і пізні сливи познімав, хоч на роботі з темна до темна.

(9-11) Їй і не віриться – вдома. Он коза на обніжку спить. Справнюща та біла. Он дика грушка всолодала і розміліла. А півники давно в колодочках, кукурікають і б’ються, аж пір’я летить.

(12-21) Через її задуму проторохтів віз. Це Сергій з діжкою води брати. Жвавий і моцніший за коня.

- Здастуйте, тітко! Прибули?

- Атож. Воду на город повезеш?

- Ну.

- Хай Параска з Ольгою до мене ввечері зайдуть.

- Скажу, та чи зайдуть. Там огірків, як гороху, набралося. До ночі будуть.

- Аби морозу не кинуло.

(22, 23) За Сергієм прокурявилося, і знову лагідна тиша. Дерева, як цівки, бабине літо розпускають.

(24-30) А признайся, Ілонко, боїшся? Як привезли тебе в лікарню, а тоді в другу переклали. Слідом попід руки жінку завели, а вона звивалась і кричала: «Убийте, вдавіть мене, не хочу! Що вирячились? У нас тут у кожній смерть сидить!» - «Заспокойся, - сказала ти, - не поможеться. А може, ще й мине» - «Стара карга, - вискнула жінка, - тобі все одно здихати, а в мене одне в пелюшках, а друге тільки ходити навчилось!» - «Жити всім хочеться, дитино», - одказала ти. А потім одвернулась до вікна, а там сонце слабке, мов крапля олії, висіло.

(31-34) Не прикидайся, боїшся. Бо все життя чогось чекала. Поки Дмитро вивчиться, поки сини підростуть, поки хату поставите. Тепер сини на Камчатці. Сказала Дмитрові не писати, що з нею, може, й не страшне. Аби дітей зривати. Лесю, внучку, як згадає, так сльози і вдавлять. Ти ж моя маленька бабуська, казало.

(35-38) Позаторік будуватися кінчили. Кухня, зала, спальня і ще одна спальня – про гостей. Туди килим повісили, як за корову грошей уторгували, і двоє ліжок, мов пароплави, поставили. Коли немає довго листів, то підеш туди, посидиш, перини переб’єш.

(39-43) Любиш ти нову хату, хоч довго звикнути не могла. Уже кругом цегляні стіни звели, уже й дах, наче капелюх, звісився, а ти майстрам вариш, а собі сліз не збереш. Тепер хто не зайде – й похвалить. Чисто, прибрано, доріжок понатикала, рушники дівоцькі почепила. Аж цвіте скрізь. Дмитро завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде.

(44-50) Аж ось він. Скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається.

- Лоню! – гукнув ще здалеку. А ближче застидався. – Як добралася?

- Автобусом прямо ізвідти сюди.

- А в хаті була? Я тут то наче й не насмічував. Там у газовій плиті юшка заварена. Може, води од Гаманів принести?

- Чого ти? Я й сама принесу. А обідав?

- На таборі.

(51-56) Замовкли. Ілонка дивилась на його вироблений піджак, на роз’їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку, і щасливо думала, скільки в неї попереду роботи.

- Там винограду кичок десять нав’язалося. Зріж, як хочеш.

- А синіх яблук уже й немає. Мабуть, дощі пострушували та вітер позбивав.

- Не може бути! – аж скрикнув. – Ану ходім!

(57) Вона встала – Димко аж одхитнувся. Пів-Ілонки.

(58) У траві гнилички мухи доїдали, а на яблуні порожньо.

(59-63) «Як я жив з тобою? Чи хоч після весілля водив тебе в сад або на річку? Чи жалів тебе, як тягали колоди, носили відрами цементі накладали глиною стелю? Чи питав, що болить у тебе, коли вночі, щоб мене не розбудити, виходила з хати і до ранку блукала на подвір’ї?»

- Не може бути, - ще раз видихнув Димко.

(64-68) Він скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався, нарешті дістався до верхівки. Ех-х-х! Щосили труснув, і поодиноке листя, злітаючи, осміхнулось до неї.

- Я й хотів назбирати, та хіба за роботою вправишся, - обтрушуючи, звинявся перед нею. – Іще ті дітлахи. Ось мотнуся в колгоспний сад, там точно зосталися.

(69-72) Уже хотів до мотоцикла, але повернувся, вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки.

- Ось на, вже поналивались.

- Нащо ти? – спаленіла.

(73-81) Схитнув плечима і знов одступив. Пом’явся, а тоді спитав:

- А як там… У Чернігові… що сказали?

- Нічого, - обізвалась тихо, - того нема.

- А тримали довго.

- Вигрівали. Усе якимись лампами.

- Так справді? Справді нема?

- Кажу ж.

- Слухай! Ну й заживемо ми з тобою, жінко! – Він гупнув картузом об землю, ляснув себе в коліна, а тоді по підборах. – Село загуде!

(82, 83) Жартома, як у молодості, зісмикнув на плечі їй хустку, підстрибом кинувся до хвіртки.

(84-86) Нараз їй стало млосно. Поточилася, обіперлася об стовпець. Треба ж отак зледащіти! А мотоцикл уже деренчав. У колесі бадилинка застряла і летіла невідомо куди…

*(За Л. Пономаренко, 800 слів)*

Образ Дмитра змінюється від початку до кінця твору. Основоположною є зміна

Answer: від інфантильності (*...завжди з чобітьми носиться - наче й поставить ніде...* - рядки 42-43) до сентиментальності (*...вивернув кишеню, чорну, мов кузня, і подав їй три горішки...* - рядки 69, 72)

Answer: від імпульсивності (*...скочив із мотоцикла, біжить, картузом утирається...* - рядок 44) до виваженості (*...схитнув плечима і знов одступив...* - рядок 73)

Answer: від турботливості (*...там у газовій плиті юшка зварена...* - рядки 47, 48) до легковажності (*...підстрибом кинувся до хвіртки...* - рядки 82, 83)

Answer: від безпорадності (*...вироблений піджак, на роз'їжджені черевики, на комір, виношений у мотузку...* - рядки 51, 52) до рішучості (*...скинувся на стовбур, ковзав черевиком по гілках, чіплявся за суччя, обламувався...* - рядки 64, 65)

ukrainian-language-and-literature


Question: Зворушливе прощання матері з сином зображено у творі

Answer: "Засвіт встали козаченьки..."

Answer: "Дума про Марусю Богуславку"

Answer: "Чи не той то Хміль..."

Answer: "Віють вітри..."

Answer: "Бондарівна"

ukrainian-language-and-literature


Question: В уривку зі "Слова про похід Ігорів" *"Сонце йому тьмою путь заступало; ніч, стогнучи йому грозою, птиць збудила"* йдеться про

Answer: Святослава

Answer: Ігоря

Answer: Кончака

Answer: Всеволода

Answer: Овлура

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Щоб бути зачинателем нової української літератури - мало самого таланту: треба мати український хребет. Той хребет, який крізь усі лихоліття й катастрофи знову й знову випрямляється і утверджує вільне людське право - бути собою"* - сказано про

Answer: Пантелеймона Куліша

Answer: Івана Франка

Answer: Григорія Квітку-Основ'яненка

Answer: Івана Котляревського

Answer: Григорія Сковороду

ukrainian-language-and-literature


Question: "Написати рідною мовою історичний роман, дотримуючись суворих правил форми, властивої цьому різновиду епосу" - таке завдання поставив перед собою

Answer: Григорій Квітка-Основ'яненко

Answer: Панас Мирний

Answer: Пантелеймон Куліш

Answer: Михайло Коцюбинський

Answer: Григорій Сковорода

ukrainian-language-and-literature


Question: Іван Білик закликав створити *"народний роман на основі щирого реалізму"*

Answer: Григорія Квітку-Основ'яненка

Answer: Івана Нечуя-Левицького

Answer: Панаса Мирного

Answer: Ольгу Кобилянську

Answer: Василя Стефаника

ukrainian-language-and-literature


Question: "Чую, як мені легше робиться, наче нова душа сюди ввійшла, а стара, дворянська попелом стала", - зізнається

Answer: Борис Тетерваковський

Answer: Михайло Черевань

Answer: Омелько Кайдаш

Answer: Мартин Боруля

Answer: Максим Гудзь

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Парубок моторний / І хлопець хоть куди козак, / Удавсь на всеє зле проворний, / Завзятіший од всіх бурлак"* - сказано про персонажа

Answer: поеми

Answer: балади

Answer: драми

Answer: комедії

Answer: думи

ukrainian-language-and-literature


Question: Образ Вічного революціонера оспівано в поезії

Answer: Тараса Шевченка

Answer: Лесі Українки

Answer: Миколи Вороного

Answer: Олександра Олеся

Answer: Івана Франка

ukrainian-language-and-literature


Question: Вислів *"Кров людська - не водиця, проливати не годиться"* суголосний ідеї

Answer: "Земля"

Answer: "Місто"

Answer: "Кайдашева сім'я"

Answer: "Камінний хрест"

Answer: "Мартин Боруля"

ukrainian-language-and-literature


Question:
*"Я сам. Вікно. Сніги...
Сестру я Вашу так любив -
Дитинно, злотоцінно"*, - зізнається ліричний герой вірша

Answer: Олександра Олеся

Answer: Миколи Вороного

Answer: Максима Рильського

Answer: Павла Тичини

Answer: Володимира Сосюри

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Наповнена милосердям до свого нещасного сина, розіп'ятого на хресті фанатичної ідеї"* героїня твору

Answer: "Подвійне коло"

Answer: "Момент"

Answer: "Я (Романтика)"

Answer: "Три зозулі з поклоном"

Answer: "За мить щастя"

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Завоювати і зробити своїм зрусифіковане українське місто, влити в нього свіжу селянську кров, зліквідувати антагонізм між українським містом і селом"* прагне

Answer: Василь Кравчина

Answer: Григорій Многогрішний

Answer: Іван Половець

Answer: Мокій Мазайло

Answer: Степан Радченко

ukrainian-language-and-literature


Question: Справжнє прізвище автора твору "Сом" -

Answer: Кандиба

Answer: Губенко

Answer: Фітільов

Answer: Лозов'ягін

Answer: Тобілевич

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Вони йшли, преніжно обнявшись, їм у вічі дмухав трамонтан, позаду калатало море, вони йшли впевнено й дружно, як ходили ціле життя"* - так зображено подружжя

Answer: Сірків

Answer: Яркових

Answer: Федорчуків

Answer: Запорожців

Answer: Половців

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Ще як я підходив до загсу - думалось: а що, як там сидить не службовець, а українець? Почує, що міняю, так би мовити, його українське - і заноровиться... І навпаки думалось: а що, як сидить такий, що не тільки прізвище, всю Україну змінив би?"* - ділиться враженнями головний герой твору

Answer: "Мартин Боруля"

Answer: "Мина Мазайло"

Answer: "Максим Гримач"

Answer: "Момент"

Answer: "Місто"

ukrainian-language-and-literature


Question:
*"Ми з нею рідні. Ми з одного кореня.
Мабуть, один лелека нас приніс
Батьки у нас безстрашні й невпокорені
і матері посивілі від сліз"*, - так про себе й Марусю Чурай говорить

Answer: Іван Іскра

Answer: Мартин Пушкар

Answer: Гриць Бобренко

Answer: Семен Горбань

Answer: Яким Шибилист

ukrainian-language-and-literature


Question: Україна як утрачений рай постає в *"зболеному сні"* ліричному героєві поезії

Answer: Ліни Костенко

Answer: Василя Симоненка

Answer: Василя Стуса

Answer: Євгена Маланюка

Answer: Богдана-Ігоря Антонича

ukrainian-language-and-literature


Question: *"Сміливі завжди мають щастя"* - такою є ідея твору

Answer: "Я (Романтика)"

Answer: "Подвійне коло"

Answer: "Маруся Чурай"

Answer: "Тигролови"

Answer: "Три зозулі з поклоном"

ukrainian-language-and-literature


Question: "Патріархом" літературного угрупування "Бу-Ба-Бу" називають

Answer: Івана Драча

Answer: Василя Стуса

Answer: Ігоря Римарука

Answer: Богдана-Ігоря Антонича

Answer: Юрія Андруховича

ukrainian-language-and-literature


Question: Для племен Трипільської культури було характерним

Answer: використання залізних знарядь праці.

Answer: упровадження трипільної системи землеробства.

Answer: виготовлення орнаментованого керамічного посуду.

Answer: катакомбне поховання представників племінної знаті.

history-of-ukraine


Question: Коли на Русі утвердилася династія Рюриковичів?

Answer: V-VІ ст.

Answer: VІІ-VІІІ ст.

Answer: ІХ-Х ст.

Answer: ХІ-ХІІІ ст.

history-of-ukraine


Question: Боротьбу проти нападів половців на Русь найбільш успішно вели князі

Answer: Володимир Великий і Ярослав Мудрий.

Answer: Володимир Мономах і Мстислав Великий.

Answer: Данило Галицький і Юрій І Львович.

Answer: Ігор Рюрикович і Святослав Ігоревич.

history-of-ukraine


Question: Яка соціальна група становила переважну більшість населення Київської Русі в ІХ-ХІІ ст.?

Answer: смерди

Answer: бояри

Answer: священики

Answer: міщани

history-of-ukraine


Question: Пріоритет у зовнішній політиці князя Данила Романовича Галицького в другій половині 1240-х - 1260-х рр. полягав у

Answer: здобутті великокнязівського столу в Литві для свого сина Лева.

Answer: зміцненні союзу з Польщею для відсічі агресії Тевтонського ордену.

Answer: створенні коаліції європейських держав для боротьби із Золотою Ордою.

Answer: розширенні території держави за рахунок володінь Угорщини.

history-of-ukraine


Question: У якому році відбулася подія, описана в уривку з історичного джерела: «...султан турецький Осман підійшов до Хотина з військом, що перевищувало християнські сили в десятки разів, і зупинився на відстані однієї милі від поляків... 18 серпня турецьке військо напало на польський табір, на ту частину, де були козаки. А козаки об'єдналися й, перехрестившись, почали бити чужинців, поки ті... не почали тікати...»?

Answer: 1621 р.

Answer: 1625 р.

Answer: 1632 р.

Answer: 1637 р.

history-of-ukraine


Question: Визначте соціально-економічну зміну, пов'язану зі становленням Української козацької держави в роки Національно-визвольної війни середини ХVІІ ст.

Answer: фактична ліквідація особистої залежності селян

Answer: зрівняння в правах селянського та козацького станів

Answer: поява фільваркового господарства

Answer: запровадження магдебурзького права

history-of-ukraine


Question: У якому договорі Війська Запорозького містилися такі положення: «Послів з добрими справами [гетьману] приймати.., а в яких справах приходили - писати до Государя..; з Турецьким султаном і з Польським королем без указу Государя не вступати у відносини...»?

Answer: Білоцерківському договорі

Answer: Гадяцьких пунктах

Answer: «Березневих статтях»

Answer: Зборівському договорі

history-of-ukraine


Question: Бахчисарайський договір 1681 р., що вирішував долю Правобережної України, укладено турецьким султаном із

Answer: австрійським цісарем.

Answer: московським царем.

Answer: шведським королем.

Answer: польським королем.

history-of-ukraine


Question:
За ініціативи князя О. Меншикова на засіданні Верховної таємної ради було вирішено запропонувати російській імператриці*: «1) поки ще з турками до розриву не дійшло, до тих місць, ради приласкання тамтешнього народу, обрати персону гідну і вірну з малоросіян в гетьмани... 2) суди між народом малоросійським відправляти їм самим...».*

 Кого було обрано гетьманом за цією рекомендацією?

Answer: І. Мазепу

Answer: І. Скоропадського

Answer: П. Полуботка

Answer: Д. Апостола

history-of-ukraine


Question: Гайдамацький та опришківський рухи у ХVІІІ ст. були спрямовані проти експлуатації українського селянства

Answer: російським дворянством.

Answer: кримськотатарськими ханами.

Answer: козацькою старшиною.

Answer: польською шляхтою.

history-of-ukraine


Question:
Прочитайте уривок із праці М. Грушевського та виконайте завдання.

 «*У тих землях, що одійшли до Австрії, нове правительство австрійське заходилося коло того, щоб поліпшити долю кріпаків українських, обмеживши безмежну владу польських панів над ними».*

 Чим зумовлені зазначені урядові заходи?

Answer: реформами Марії-Терезії та Йосифа ІІ 1770-х - 1780-х рр.

Answer: Польським повстанням 1830-1831 рр.

Answer: революцією 1848-1849 рр. в Австрійській імперії

Answer: Польським національно-визвольним повстанням 1863-1864 рр.

history-of-ukraine


Question: У 1828 р. Задунайську Січ було зруйновано та знищено

Answer: польськими військами.

Answer: турецькими військами.

Answer: австрійськими військами.

Answer: російськими військами.

history-of-ukraine


Question:
Програмові вимоги якої організації першої половини ХІХ ст. викладено в цитованому документі:

 «Україна повинна була стати “непідлеглою в союзі слов'янськім”, а сам цей союз міг бути створений лише за умов ліквідації кріпацтва, “повної свободи й автономії народностей”. Очолювати федерацію, осередком якої мав стати Київ, повинен був сейм і президент. Для усіх народів передбачалися загальне виборче право, свобода совісті, освіта рідною мовою...»?

Answer: Кирило-Мефодіївського братства

Answer: «Південного товариства» декабристів

Answer: Товариства галицьких греко-католицьких священиків

Answer: «Руської трійці»

history-of-ukraine


Question: Перша залізниця в Наддніпрянській Україні з'єднала міста

Answer: Катеринослав та Кременчук.

Answer: Харків та Полтаву.

Answer: Одесу та Балту.

Answer: Київ та Чернігів.

history-of-ukraine


Question:
Прочитайте уривок з історичного джерела та виконайте завдання.

 «Як не кумедним здавалося нам це засідання Громади під головуванням генерал-губернатора, але нікому з нас і в голову не приходила гадка, що ми користуємося чужим недоглядом. Насправді ми одержали тільки те, на що, за здоровим глуздом, ми мали повне право: збиратися й відкрито займатися науковою діяльністю про Україну й для України».*

 В уривку йдеться про відкриття

Answer: товариства «Просвіта».

Answer: Південно-Західного відділу Російського географічного товариства.

Answer: Собору руських вчених.

Answer: Наукового товариства ім. Т. Шевченка.

history-of-ukraine


Question: У якому році завершилось об'єднання українських радикалів Східної Галичини в політичну партію?

Answer: 1890 р.

Answer: 1892 р.

Answer: 1899 р.

Answer: 1900 р.

history-of-ukraine


Question: Під час проведення Столипінської аграрної реформи уряд Російської імперії

Answer: насильно відчужував землі в поміщиків.

Answer: відроджував общинне землеволодіння.

Answer: заохочував зростання хуторів і відрубів.

Answer: запроваджував зрівняльне землекористування.

history-of-ukraine


Question: На початку ХХ ст. митрополитом Української греко-католицької церкви став

Answer: А. Шептицький.

Answer: К. Трильовський.

Answer: Є. Петрушевич.

Answer: І. Боберський.

history-of-ukraine


Question: Напередодні Першої світової війни українські землі перебували в складі

Answer: Росії та Румунії.

Answer: Румунії та Польщі.

Answer: Польщі та Австро-Угорщини.

Answer: Австро-Угорщини та Росії.

history-of-ukraine


Question: Упродовж якого періоду існувала Українська Центральна Рада?

Answer: 1905-1907 рр.

Answer: 1914-1916 рр.

Answer: 1917-1918 рр.

Answer: 1919-1922 рр.

history-of-ukraine


Question: «На Львів через Київ!» - під таким гаслом улітку 1919 р. здійснювала наступ

Answer: Робітничо-селянська червона армія.

Answer: Добровольча армія генерала А. Денікіна.

Answer: Польська армія генерала Ю. Галлера.

Answer: Українська галицька армія.

history-of-ukraine


Question: «Ви довели країну до страхітливого стану... голод охопив усю країну... ви зруйнували природний зв'язок товарообміну між містом і селом... Вам доводиться замінювати її штучними заходами, силовим відчуженням, реквізиціями за допомогою каральних загонів...»,* - так письменник В. Короленко охарактеризував наслідки

Answer: відновлення поміщицького землеволодіння гетьманом П. Скоропадським.

Answer: здійснення радянською владою заходів «воєнного комунізму».

Answer: упровадження земельної реформи Директорією УНР.

Answer: проголошення соціалізації землі Українською Центральною Радою.

history-of-ukraine


Question: Яка зміна відбулася в соціально-економічному розвитку УСРР в умовах нової економічної політики?

Answer: уведення продовольчої розкладки (продрозверстки) для селянських господарств

Answer: перехід до зрівняльної оплати праці робітників великих промислових підприємств

Answer: запровадження загальної трудової повинності всього працездатного населення

Answer: передавання в приватну власність або в оренду дрібних і середніх підприємств

history-of-ukraine


Question: Яку політику більшовиків С. Петлюра охарактеризував наступним чином: «...У цьому напрямку нинішньої політики більшовиків я вбачаю чергову їхню поступку стихійній силі українського національного руху, а водночас логічно послідовний і політичний захід з метою оволодіння силою цього руху й зміцнення своїх позицій в Україні...»?

Answer: нову економічну політику

Answer: коренізацію

Answer: форсовану індустріалізацію

Answer: колективізацію

history-of-ukraine


Question: «Закон про п'ять колосків» був складовою політики

Answer: введення госпрозрахунку між державою та колгоспами.

Answer: передання земель заможних селян бідняцьким господарствам.

Answer: масових репресій проти селянства.

Answer: освоєння цілинних та перелогових земель.

history-of-ukraine


Question: Що стало наслідком події, описаної в спогадах Є. Петрушевича: «Перебуваючи в Парижі на Раді послів Антанти, я сказав: “Іменем Національної Ради Східної Галичини як легального представництва українського населення Східної Галичини виступаю проти такого рішення Конференції Амбасадорів від 14 березня 1923 року, та заявляю, що українське населення ніколи не погодиться з пануванням Польщі”...»?

Answer: перетворення ЗУНР на західну область УНР

Answer: розпуск уряду ЗУНР, що перебував в еміграції

Answer: скасування Акта Злуки між УНР та ЗУНР

Answer: проголошення ЗУНР

history-of-ukraine


Question: «Український народ не хоче й не буде своєю кров'ю рятувати Німеччину. Якщо Німеччина стоїть сьогодні перед смертельною небезпекою зі Сходу, то це наслідки дикунської політики німецького імперіалізму серед поневолених народів Сходу... Ми боремося за Українську державу, а не за чужий імперіалізм. Ми мусимо берегти наші сили, бо ми впевнені, що війна у своїй кінцевій фазі надасть нам державу...»,* - таку позицію у зверненні до українського народу в роки Другої світової війни проголосив

Answer: очільник рейхскомісаріату «Україна».

Answer: провод Організації українських націоналістів С. Бандери.

Answer: керівник Українського штабу партизанського руху.

Answer: голова уряду Української РСР.

history-of-ukraine


Question: Що було характерним для економічного розвитку УРСР наприкінці 1950-х - у першій половині 1960-х рр.?

Answer: децентралізація системи управління промисловістю

Answer: запровадження карткової системи розподілу товарів народного вжитку

Answer: переведення підприємств на госпрозрахунок і самофінансування

Answer: пріоритетний розвиток вільних економічних зон

history-of-ukraine


Question: Зміна партійно-політичного керівництва УРСР у 1972 р. супроводжувалася

Answer: зростанням цін на продукти харчування.

Answer: прийняттям нової конституції республіки.

Answer: впровадженням «косигінської реформи».

Answer: хвилею арештів дисидентів.

history-of-ukraine


Question:
«Українська РСР самостійно визначає свій економічний статус і закріплює його в законах. ...Українська РСР має право на свою частку в загальносоюзному багатстві. ...Відносини Української РСР з іншими радянськими республіками будуються на основі договорів, укладених на принципах рівноправності, взаємоповаги і невтручання у внутрішні справи...».*

 Наведені положення документа декларують право України на

Answer: плюралізм.

Answer: суверенітет.

Answer: незалежність.

Answer: гласність.

history-of-ukraine


Question: Який фактор відіграв вирішальну роль у проведенні в Україні позачергових президентських виборів 1994 року?

Answer: загострення політичної та економічної кризи

Answer: ухвалення нової Конституції незалежної України

Answer: вступ України до Співдружності Незалежних Держав

Answer: оголошення імпічменту діючому Президенту

history-of-ukraine


Question:
Прочитайте уривок з історичного джерела та виконайте завдання.

 «І йде пшениця за сіль, хутра - за оксамит, мед – за коней, віск – за рибу.
 Пускають в хід гривну й куни, рези й драхми, диргени й динари».*

 В уривку йдеться про торговельні операції часів

Answer: Боспорського царства

Answer: Антського царства

Answer: Київської Русі

Answer: Великої Скіфії

history-of-ukraine


Question: Що стало безпосереднім наслідком битви, описаної в уривку з історичного джерела: «… і зійшлися супротивники (на р. Альті), і бій був жорстокий, і не могли печеніги допомогти (Святополкові). І одолів Ярослав Святополка і той утік…»?*

Answer: поділ між Ярославом та Мстиславом Русі по Дніпру

Answer: запровадження Ярославом нової системи престолонаслідування

Answer: утвердження Ярослава єдиновладним володарем Русі

Answer: здобуття Ярославом великокняжого столу

history-of-ukraine


Question: Утворення князем Романом Мстиславовичем Галицько-Волинської держави відбулося наприкінці

Answer: Х ст.

Answer: ХІ ст.

Answer: ХІІ ст.

Answer: ХІІІ ст.

history-of-ukraine


Question: У «Слові о полку Ігоревім» ідеться про

Answer: один із походів руських князів на половців.

Answer: монгольську навалу на руські князівства.

Answer: розгром Хозарського каганату.

Answer: набіги печенігів на руські землі.

history-of-ukraine


Question: Коли відбулася битва, наслідком якої стала подія, описана в уривку з історичного джерела: «Гедимінів син, великий князь Ольгерд.., прилучив до своєї держави подільську землю та вигнав звідти татар…»?

Answer: 1362 р.

Answer: 1385 р.

Answer: 1449 р.

Answer: 1471 р.

history-of-ukraine


Question:
Прочитайте уривок з історичного джерела та виконайте завдання.

 «Рада також має запобігати сваркам у місті, боронити від кривд сиріт і вдів… кожен раз, коли виникатиме потреба… радитись про добробут громади…і запобігати шкодам, залагоджувати і розсуджувати всілякі спори… пильнувати обману в мірах і вагах під час продажу товару».*

 В уривку йдеться про

Answer: функції шляхетських сеймиків.

Answer: повноваження Генеральної ради на Січі.

Answer: діяльність з’їзду князів.

Answer: зміст магдебурзького права.

history-of-ukraine


Question: Про яку верству населення Речі Посполитої йдеться в уривку з історичного джерела: «Король, побачивши, як добре вони з татарами б’ються, віддав їм для пристанища місто Трахтемирів, настановив їм гетьмана, прислав клейноди, всяких припасів військових, а за службу їм поклав по червінцеві…»?*

Answer: реєстрове козацтво

Answer: міщанство

Answer: православну шляхту

Answer: селянство

history-of-ukraine


Question: Яка держава була союзницею козацького війська на початку Національно-визвольної війни українського народу середини XVII ст.?

Answer: Велике князівство Литовське

Answer: Московське царство

Answer: Кримське ханство

Answer: Трансільванське князівство

history-of-ukraine


Question: Укладення династичного союзу між Військом Запорозьким і Молдавським князівством стало можливим завдяки перемозі козацького війська в

Answer: Корсунській битві.

Answer: Пилявецькій битві.

Answer: Батозькій битві.

Answer: Жовтоводській битві.

history-of-ukraine


Question: Кому з гетьманів І. Сірко докоряв: «…при розумному посередництві могла б [Гетьманщина] прихилитися від турецької влади під високу руку православного монарха. …Дорошенка заслав у вічну неволю, Чигирин з усією цьогобічною Україною втратив, допустив пролитися християнській крові… Відтак дочекався крайнього занепаду й запустіння Вітчизни нашої…»?

Answer: І. Виговському

Answer: П. Тетері

Answer: І. Брюховецькому

Answer: І. Самойловичу

history-of-ukraine