Instruction: Segons el narrador, la Terra és bella?

Context: I vaig pensar: -Aquest món certament és bonic, però no és més que una careta, i tot allò, que tant ens hi agrada és el somriure del rostre formós, que hi ha al darrera. Doncs, quan caigui la careta i contemplem el rostre al descobert bé deurem gaudir més que no pas ara! I és el rostre d'un ésser, que ens ama, dolç, bondadosíssim; i aquest ésser ens vol unir amb Ell; i l'Església vetlla maternalment per facilitar-nos-ho a qualsevol hora. Doncs per què hem de basquejar? Per què no hem de viure ben descansats, vingui el que Déu vulgui?,  Heu-vos aquí com restaren gorides les meves manies sobre la fí del món: presenciant-la. Mai més no me'n vaig preocupar.,  Els incrèduls se riuen de les terrors, que per tal motiu assorollaren a voltes l'Edat mitjana, i jo, que les he patides al meu temps, també me'n ric. Mes ells les atribuiexen a la massa fe, i jo, a la poca esperança. Ells, infeliços, cerquen la tranquil·litat en un aclucament voluntari d'ulls, i a mi em fan l'efecte de l'estruç, que colga el cap entre les arenes del desert per tal d'alliberar-se de la visió, que l'espanta. Vulguin o no vulguin, el meu somni, en la seva part més essencial, és una realitat de cada dia. Cada dia ve per a algú la fi del món. Cada dia passa per a algú l'últim combregar. I quan jo en veig passar algun, no puc menys de recordar el meu somni d'infant i, caient de genolls, prego pel pobre malalt: -Déu meu: que no el trobeu entenebrat!

Response: Sí.


Instruction: Què ocorrerà el divendres?

Context: Divendres es presentarà l'Associació Democràcia i Justícia per Catalunya, impulsada per diversos afectats per la violència del Primer d'Octubre i els seus equips jurídics, amb Núria Garrido i Jordi Cortada. Té la intenció d'internacionalitzar la vulneració dels drets fonamentals per l'estat espanyol. Una seixantena de persones, procedents de llocs molt diversos, han aplegat esforços amb el compromís de defensar els drets fonaments dels ciutadans de Catalunya i fer visible el context de repressió que s'hi viu. Tenen la intenció de donar suport a qualsevol persona que sigui víctima directa o indirecta d'actuacions injustificades que vulneren els drets civils a l'estat espanyol. I volen abastar més enllà dels ferits durant l'1-O. Fa mesos que hi treballen, però demà passat es presentaran públicament a l'Ateneu Barcelonès. L'acte serà a les 18.00 i hi participaran Elisenda Paluzie, presidenta de l'ANC, un representat d'Òmnium Cultural i Gonzalo Boye, advocat i membre de l'equip jurídic de l'associació. La diferència entre aquest projecte i les associacions d'afectats de l'1-O ja creades és la intenció d'internacionalitzar el conflicte. A més de presentar denúncies als tribunals espanyols, volen cercar respostes a instàncies europees i internacionals. Per una banda, es van preparant per presentar denúncies a l'ONU sobre els drets fonamentals que ha vulnerat l'estat espanyol del Primer d'Octubre fins a l'actualitat. Tenen previst de presentar les denuncies als relators de llibertat d'expressió, de lliure manifestació i de participació política i també al relator contra la tortura i el tracte denigrant. A més, també faran arribar la denúncia al Consell d'Europa

Response: Es presentarà l'Associació Democràcia i Justícia per Catalunya.


Instruction: Qui és el president dels EUA?

Context: El president dels Estats Units, Donald Trump, ha exigit a Corea del Nord que desmantelli el seu programa nuclear o, en cas contrari, s'exposa a ‘perdre-ho tot', en els seus primers comentaris després que el règim nord-coreà anunciés aquest dissabte un assaig d'un presumpte motor de míssils. Segons Trump, el líder nord-coreà, Kim Jong-un, ‘és massa llest i té massa a perdre, tot en realitat, si continua actuant amb tanta hostilitat', ha fet saber a Twitter el mandatari nord-americà. Trump ha recordat que Kim va signar amb ell un ‘contundent' acord per a la desnuclearització de Corea del Nord en la cimera que tots dos líders van mantenir a Singapur el 2018. Així mateix, el president ha avisat Kim que no el beneficiaria ‘anul·lar la relació especial que manté amb el president dels Estats Units ni interferir en les eleccions presidencials' del proper mes de novembre, ha afegit Trump, conscient que les noves proves de Corea del Nord són un cop dur a la seva imatge com a mediador en la solució a la crisi històrica a la península de Corea. Corea del Nord fa un assaig ‘d'enorme importància' Corea del Nord ha assegurat que aquest dissabte ha dut a terme un assaig ‘d'enorme importància' a l'estació de llançament de coets de Sohae, el resultat del qual canviarà ‘la posició estratègica' del país. ‘El 7 de desembre del 2019 a la tarda va tenir lloc a l'estació de llançament de coets Sohae una prova d'enorme importància', segons afirma un comunicat difós a l'agència estatal nord-coreana de notícies KCNA. ‘El seu resultat produirà un efecte important en canviar una vegada més en un futur proper la posició estratègica de Corea del Nord', ha afegit el comunicat. Kim i Trump van acordar en la seva històrica trobada del 12 de juny del 2018 el desmantellament de la plataforma de llançament de coets Sohae. Trump va dir després de la cimera que Kim li hi havia promès que destruiria un lloc de proves amb míssils. Encara que no en va donar més detalls, fonts oficials citades per l'agència Reuters van assegurar que es tractava de Sohae. Unes imatges per satèl·lit publicades pel ‘think tank' nord-americà 38 North van mostrar que les autoritats nord-coreanes haurien començat a desmantellar part de les seves instal·lacions. Ahir l'ambaixador nord-coreà a l'ONU, Kim Song, va informar que el seu país ja no discutirà amb els Estats Units la possibilitat de suspendre el programa nuclear i que qualsevol conversa addicional en aquest sentit és innecessària

Response: Donald Trump.


Instruction: Què ha fet el govern d’Alemanya?

Context: El govern alemany ha aprovat la introducció al registre civil d'un tercer gènere, pensat per a persones que neixen sense sexe definit. D'aquesta manera, juntament amb les tradicionals caselles ‘masculí' i ‘femení', els formularis incorporaran l'opció ‘divers', que podran marcar els pares d'aquells nounats dels quals no es pot determinar el sexe. Aquesta tercera opció haurà de ser implementada abans que acabi l'any. Amb la mesura aprovada, el govern de coalició alemany encapçalat per la cancellera Angela Merkel compleix la sentència dictada l'any passat pel Tribunal Constitucional. La sentència comminava l'executiu a introduir una tercera opció en els documents oficials, al·legant que aquelles persones que no es consideren ni home ni dona serien discriminades si la llei els obligava permanentment a registrar-se amb un dels dos gèneres. La ministra de Justícia d'Alemanya, la socialdemòcrata Katarina Barley, va admetre que la ‘modernització' del registre civil arribava amb ‘retard'. Sota la nomenclatura de ‘divers' s'inclouran les persones que no s'identifiquen amb el sexe masculí o femení. Més endavant, el govern alemany preveu de reformar la legislació perquè sigui més inclusiva i moderna. Concretament, es vol que les noves lleis reconeguin la diversitat sexual i les diferents identitats de gènere, entre les quals, la de les persones transsexuals. El 2013, Alemanya es va convertir en el primer país europeu que permetia als pares deixar en blanc la casella que indica el sexe d'un nadó en la partida de naixement, de manera que a la pràctica reconeixia un ‘tercer gènere', ni masculí ni femení. La llei va ser dissenyada per als infants que no tenen un sexe determinat, atès que neixen amb òrgans masculins i femenins, els anomenats intersexuals

Response: Ha aprovat la introducció al registre civil d'un tercer gènere.


Instruction: De qui es tracta Enoix?

Context: Enoix (hebreu: אֱנוֹשׁ בן-שֵׁת, Ĕnôš ben Šēt; àrab: انوش بن شيث, Anūx ibn Xayṯ) és un personatge del Gènesi, fill de Set i net d'Adam i Eva.,  Era fill de Set, tercer fill d'Adam i Eva, nascut després de la mort de Caín. Segons el Gènesi, en aquella època es va començar a invocar Déu amb el nom de el «Senyor». Segons Easton, l'afirmació també podria significar que els homes va començar a anomenar-se amb el nom del senyor, per distingir-se dels idòlatres, o com a indicador d'una revifalla espiritual. També s'afirma que Set tenia 105 anys en el moment del naixement. El nom d'Enoix significa «home», que es va repetint en altres llibres bíblics i que existeix també en llengua aramea.,  D'acord amb el Gènesi, quan tenia 90 anys, Enoix va engendrar Quenan, i després encara va viure fins als 815 anys i va tenir altres fills i filles. Finalment va morir als 905 anys. Els acadèmics han vinculat de forma simple i arbitrària els descendents d'Enoix de la secta dels caïnites, però les sèries de noms difereixen molt.,  Segons l'Evangeli de Lluc, Jesús de Natzaret era descendent d'Enoix.

Response: D'un personatge del Gènesi.


Instruction: Qui fou Climen?

Context: Segons la mitologia grega, Climen (en grec antic Κλύμενος Clímenos), fill de Presbó, va ser un rei d'Orcomen, que regnà després del rei d'aquest nom. Va morir lapidat per uns tebans al bosc sagrat de Posidó. Per venjar aquesta mort, el seu fill Ergí imposà un tribut a Tebes, del qual la deslliurà Hèracles.,  Va tenir uns quants fills: Ergí, Estraci, Arró, Pileu i Azeu, i una filla, Eurídice, que es casà amb Nèstor.,  Un altre Climen era arcadi, fill d'Esqueneu o potser de Teleu, rei d'Arcàdia, que va enamorar-se de la seva filla Harpàlice, i amb ajut de la seva dida va aconseguir posseir-la. Després va donar-la en matrimoni a Alàstor, però després, penedit, la va prendre al seu marit i la va retenir amb ell. La jove, per venjar-se de l'abús, va matar els seus germans menors, o els que havia tingut amb el seu pare, i els hi va donar per menjar. Climen, en saber-ho, va matar-la i després se suïcidà.,  Un altre Climen originari de la ciutat de Cidònia, a Creta, era fill de Cardis i descendent d'Hèracles. Va arribar a Olímpia uns cinquanta anys després del diluvi de Deucalió i va fundar els Jocs Olímpics. Va consagrar un altar als Curets i al seu avantpassat Hèracles. Va ser rei del país fins que Endimió el va destronar. Endimió va afegir una nova prova als Jocs, una cursa a peu, i va proposar als seus fills la successió al tron com a premi al guanyador.

Response: Un rei d'Orcomen.


Instruction: A què es va dedicar Carme Mayol?

Context: Carme Mayol Fernández (Barcelona, 28 de març de 1937) és una bibliotecària i professora catalana jubilada. L'any 2003 va fundar l'Associació Lectura Fàcil i en va ser la codirectora fins al 2017.,  El 1959 obtingué el títol de bibliotecària, atorgat per l'Escola de Bibliotecàries. El 1975 es llicencià en Llengua i Literatura Espanyoles per la Universitat de Barcelona. Del gener de 1960 a l'octubre de 1980 treballà a temps parcial a la biblioteca de la Facultat de Filologia de la Universitat de Barcelona (Seminari de Germàniques). De 1963 a 1975 va treballar de bibliotecària als Laboratoris Uriach. Durant aquests anys assisteix a diversos cursos i congressos a l'Estat espanyol i a l'estranger relacionats amb la gestió de biblioteques especialitzades.,  L'octubre de 1976 inicià les tasques docents a l'Escola de Bibliologia com a professora de Biblioteconomia a temps parcial fins al 1980. A l'octubre de 1981 es reincorporà a l'Escola a temps complet i fins a la seva jubilació l'any 2002. Va ser directora de la ja denominada Escola Universitària Jordi Rubió i Balaguer de Biblioteconomia i Documentació entre els anys 1985 i 1991. Un any després de l'inici de la seva direcció, des de febrer de 1986, es van organitzar els cursos per a la convalidació del títol de l'antiga Escola pel de diplomat en Biblioteconomia i Documentació.,  Va ser membre del primer període del Consell de Biblioteques de Catalunya (1988-1990). Presidí el Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya des del 1995 fins a l'any 2000, on també formà part del segon període del Consell de Biblioteques de Catalunya. Destaca la seva participació en seminaris i congressos internacionals. Va participar a diferents seminaris i congressos internacionals de l'IFLA. Del 1993 al 2002, fou membre de la Secció de Biblioteques al Servei de Persones en Situacions Desavantatjoses. També fou presidenta de FESABID entre 1995 i 1997, l'any següent fou premiada per la mateixa entitat amb el premi IWE-Asedie per la seva trajectòria professional. Dins del COBDC, l'any 1998 va crear una Comissió de Lectura Fàcil, que el 2003 esdevingué l'Associació Lectura Fàcil.,  És autora de diversos estudis i textos normatius sobre biblioteconomia, destacant les Normes per a biblioteques públiques a Catalunya, amb la col·laboració de Josefina Ballester i Elisa Camps, publicades per l'Associació de Bibliotecaris de Catalunya, 1984-1991.,  El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi \pel conjunt de la seva aportació a la biblioteconomia, com a autora de diversos estudis i textos normatius en aquest àmbit\.

Response: Va ser bibliotecària i professora.


Instruction: Què va ser Marta Linares García?

Context: Marta Linares García (Castelló de la Plana, 31 de gener de 1986) ha estat una gimnasta rítmica valenciana que va ser olímpica a Atenes 2004, on va aconseguir la 7a plaça i el diploma olímpic. Posseeix a més, diverses medalles en proves de la Copa del Món i altres competicions internacionals.,  Després de començar a practicar ballet, es va iniciar en la gimnàstica rítmica amb 9 anys, ingressant posteriorment en el Club Tramuntana de Castelló de la Plana. A més, solia anar cedida al Club Atlético Montemar d'Alacant per disputar el Campionat d'Espanya de Conjunts.,  En 1999 va formar part del conjunt espanyol júnior que va aconseguir l'or en el concurs general i la plata en la final de 5 cintes en el Torneig Internacional de Portimão, a més de la 5a plaça en el Torneig Internacional de Budapest, després de ser terceres en la classificació. En el Campionat d'Europa de Budapest va aconseguir amb el conjunt la 5a posició, després de quedar en el 4t lloc en la primera classificació. El conjunt júnior estava integrat llavors per Marta Linares, Belén Aguado, Aida Otero, Carolina Rodríguez, Patricia Rojano, Andrea Rubiño i Noemí Vives. Linares va ser aquell any també medalla de bronze en el concurs general de la categoria júnior amb el conjunt del Montemar en el Campionat d'Espanya de Conjunts de 1999 a Valladolid (un conjunt llavors integrat també per altres tres futures gimnastes de la selecció com Isabel Pagán, Jennifer Colino i Laura Devesa, a més de per Ana Marqueño), i en el 2000 va ser campiona d'Espanya en el concurs general de la primera categoria i medalla de plata en la final de 3 cèrcols i 2 cintes en el Campionat d'Espanya de Conjunts a Màlaga, també amb el Montemar.[cal citació],  Al febrer de 2004, en el Torneig Internacional de Madeira, el conjunt va obtenir 3 medalles de plata. En el Preolímpic d'Atenes, celebrat al març, va aconseguir la 6a plaça en el concurs general. A l'abril de 2004, el conjunt va disputar el Volga Magical International Tournament de Nizhni Nóvgorod, una prova de la Copa del Món de Gimnàstica Rítmica, on va aconseguir el 4t lloc en el concurs general, el 5é en 3 cèrcols i 2 pilotes i el 4t en 5 cintes. Al maig, en la prova de la Copa del Món disputada en Duisburg, va obtenir el 4t lloc tant en el concurs general com en les finals per aparells, així com en el concurs general de la prova celebrada en Varna al juliol. L'agost van tenir lloc els Jocs Olímpics d'Atenes, l'única participació olímpica de Marta. El conjunt espanyol va obtenir passar a la final després d'aconseguir la 8a plaça en la classificació. Finalment, el 28 d'agost va aconseguir la 7a posició en la final, per la qual cosa va obtenir el diploma olímpic. El conjunt per als Jocs estava integrat per Marta, Sonia Abellot, Bàrbara González, Isabel Pagán, Carolina Rodríguez i Nuria Velasco.,  En 2006 una inflamació en el genoll esquerre va fer que abandonés la selecció i decidís posar fi a la seua carrera, no podent competir aquest any en cap campionat. Aquest mateix any va començar a estudiar INEF, a més de passar a entrenar a les júnior de la selecció espanyola. En 2008 va tornar a competir de forma puntual com a integrant del conjunt del Club Districte III d'Alcalà d'Henares, club el qual també entrenava, arribant a competir en el Campionat d'Espanya de Conjunts de 2008 a Saragossa, on va aconseguir el bronze en primera categoria. També va practicar durant un temps gimnàstica estètica al costat d'altres exgimnastas nacionals com Sonia Abellot, Nuria Artigues, Rebeca García, Sara Garvín, Bàrbara González, Lara González, Isabel Pagán i Bet Salom.,  En l'actualitat és llicenciada en Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport (INEF) i ha entrenat en diversos clubs, a més de treballar des de 2011 en Trainido (una empresa virtual d'entrenadors personals fundada entre d'altres pel exgimnasta Jesús Carballo Martínez) com a especialista en activitat física i Pilates per a embarassades.[cal citació]

Response: Una gimnasta rítmica valenciana.


Instruction: Qui és Albert Rivera?

Context: En la seva intervenció, el líder de Ciutadans, Albert Rivera, s'ha reivindicat com el centre polític que ha permès sortir del bloqueig institucional en què es trobava Espanya. Ha posat en valor els acords assolits primer amb el PSOE i després amb el PP per donar respostes a la ciutadania espanyola i fugir de gesticulacions i crits. ‘La nova política és donar solucions, no cridar', ha dit Rivera en referència a Podem. Durant el discurs, més propostes de futur que no pas crítiques al PP, tot i que ha recordat que aquest no és el govern que vol Ciutadans: ‘volíem un govern diferent, un president diferent i sense corrupció, i no s'ha produït'. Rivera ha volgut agraïr la paciència dels ciutadans i ha animat els dos grans partits a ‘treballar plegats' i a no tenir por al diàleg i a l'acord: ‘no hem de tenir por al que han escollit els espanyols'. I s'ha conjurat a canviar ‘les canonades del congrés espanyol sense tallar l'esperança i la il·lusió de quaranta-set milions d'espanyols'. Una reforma, segons Rivera, que es podrà fer ‘si tots estem a l'altura'. En aquest sentit, ha recordat a Rajoy que si compleix el pacte que va firmar amb Ciutadans -‘que segueix vigent'- la legislatura anirà bé. Rivera ha anat més enllà: ‘Si compleix l'acord, ja tenim pressupostos'. Malgrat les nombroses crítiques que el líder de Ciutadans ha fet a Podem, Rivera ha demanat a la formació d'Iglesias que se sumin a le reformes però que ‘respectin les regles del joc'. I ha demanat respecte: respecte a la història d'Espanya i als fets que ha viscut el congrés espanyol, fent referència a l'intent de cop d'Estat de l'any 1981. Rivera ha parlat un moment en català per deixar clar que treballaran plegats per a tots els catalans, tant pels que volen la independència com pels que no, i ha demanat centrar-se en ‘allò que ens uneix i no en allò que ens separa'

Response: El líder de Ciutadans.


Instruction: Què és el Salto de Roldán?

Context: El Salto de Roldán és una formació rocosa situada al nord de la ciutat d'Osca, formada per dues grans penyes (o mallos, com es coneixen a la zona), anomenades \de San Miguel\ (1.126 m), a l'oest, i \de Amán\ (1.121 m), a l'est, que reben popularment els noms de \Sen\ i \Men\, respectivament. Entre les dues penyes, flueix el riu Flumen en direcció sud, el qual fa de límit entre els municipis de Nueno i Loporzano en aquest indret. A la banda de la penya de San Miguel, hi ha un pic secundari, de 1.036 m, anomenat \pico del Fraile\. El Salto de Roldán forma part de les anomenades \sierras exteriores\, que delimiten la frontera nord de la Foia d'Osca, i es troba a l'extrem occidental del Parque Natural de la Sierra y Cañones de Guara. S'hi poden veure restes de les fortificacions medievals amb què foren protegides i fortificades, primer pels musulmans i després pels cristians que dominaren Osca. [cal citació],  L'any 778, el cavaller Rotllà, protagonista de la Cançó de Rotllà, nebot de Carlemany, fuig a cavall, de tornada a França, després d'una expedició fallida contra la ciutat musulmana de Saraqusta (Saragossa). Perseguit pels seus enemics, en arribar a la penya d'Amán, realitza un prodigiós salt envers la penya de San Miguel, deixant els enemics enrere; el seu cavall, però, mor a causa del gran esforç. Hom diu que les petjades deixades pels cascos de l'animal són encara visibles avui dia.,  Aquest escenari i la seva llegenda adquiriren gran notorietat i, segons algunes fonts, les penyes estan fins i tot representades a l'escut de la ciutat d'Osca.,  Coord.: 42° 15′ 11.92″ N, 0° 22′ 35.99″ O / 42.2533111°N,0.3766639°O / 42.2533111; -0.3766639

Response: És una formació rocosa situada al nord de la ciutat d'Osca.


Instruction: Qui va ser Maria Teresa Pecanins?

Context: Maria Teresa Pecanins i Aleix (Barcelona, 21 de juliol de 1930 - Ciutat de Mèxic, 14 d'agost de 2009) fou una pintora, directora artística i galerista d'art mexicana d'origen català.,  Era filla de la pintora Montserrat Aleix i germana de les galeristes d'art Anna Maria (1930-2009) i Montserrat (1936), conegudes popularment a Mèxic com Las Pecas. Va estudiar a l'Escola Massana de Barcelona juntament amb la seva germana Anna Maria, on foren deixebles de Miquel Soldevila i Valls. El 1950 va marxar amb la seva família a Mèxic, on el seu pare, Jesús Pecanins i Fàbregas, hi havia estat nomenat per a un càrrec en una empresa industrial. Es va casar amb el propietari de la Galería Tussó, que passà a dirigir en quedar-se vídua. El 1964 va fundar amb les seves germanes la Galeria Pecanins, primer en un immoble de la colonia Juárez, des de 1966 a la Zona Rosa i més tard a la Colònia Roma, amb la idea de recolzar les propostes d'artistes aleshores emergents com Francisco Corzas, Arnold Belkin, Arnaldo Coen, Philip Bragar, Fernando García Ponce, Leonel Góngora, José Muñoz Medina i Maxwell Gordon.,  De 1972 a 1976 va obrir amb les seves germanes una sucursal de la Galeria Pecanins a Barcelona, al carrer de la Llibreteria, amb la finalitat de donar a conèixer artistes mexicans a Barcelona i artistes catalans a Mèxic, i que fou freqüentada per artistes llatinoamericans establerts a la ciutat com Gabriel García Márquez, Mario Vargas Llosa, José Donoso i Carlos Fuentes.,  Simultàniament també es dedicà a la direcció artística de cinema i en ambientacions de telenovel·les. Fou directora artística a Goitia, un dios para sí mismo (1989) i The Two Way Mirror (1990), i productora a Golpe de Suerte (1992), Novia que te vea (1994), Mujeres insumisas (1995) i Cilantro y perejil (1998), entre altres.,  En 1992 organitzà amb les seves germanes al Palau Robert de Barcelona l'exposició A Mèxic: homenatge de Catalunya a Mèxic i el 2008 l'exposició Pintores catalanes en México, al Centro Cultural Español de Ciutat de Mèxic, on s'hi exposaren obres de Josep Guinovart, Antoni Tàpies, Joan Miró, Daniel Argimon i Granell, Joan Hernández Pijoan, Josep Bartolí i Guiu, Antoni Peyrí i Macià, Jordi Boldó, Alberto Gironella i Arcadi Artís i Espriu.,  Maria Teresa Pecanins va morir a causa d'una aturada respiratòria provocada per un emfisema pulmonar. Uns mesos més tard va morir la seva germana bessona Anna Maria en un accident de cotxe. Un any més tard tancaria la Galeria Pecanins.

Response: Una pintora, directora artística i galerista d'art.


Instruction: Qui era Matilde González Palau?

Context: Matilde González Palau (Almansa, 1 de gener de 1912 - València, 16 de maig de 2002), més coneguda amb el nom literari de Matilde Llòria, va ser una poeta valenciana. És un cas insòlit en haver desenvolupat la seua obra en tres llengües: català, castellà i gallec.,  Tot i que nasqué a Almansa, amb un any d'edat, la família es traslladà a viure a Moixent (la Costera), d'on era la mare. Més tard, tingueren cura d'ella els avis paterns (naturals de Requena) i se n'anà a viure a la ciutat de València. Així s'explica el bilingüisme de l'autora, que es veié reforçat amb el casament amb el metge de Sinarcas (la Plana d'Utiel) Federico Lloria i amb el posterior exili a terres gallegues.,  Com ja hem dit, Matilde Llòria es casà amb el metge Federico Lloria (de qui agafà el cognom per al seu nom artítistic), militant del partit comunista i, per raons polítiques, impossibilitat per a exercir la medicina a València durant cinc anys. L'any 1942, el matrimoni es traslladà a viure a A Merca (Ourense), on estava empresonat el també metge Roberto Lloria i on el marit de l'autora exercí la medicina fins a l'any 1969.,  En la seua estada a Ourense, conegué l'escriptor Ramón Otero Pedrayo i s'introduí ràpidament en els cercles literaris gallecs, tot aprenent-ne la llengua. Aquest aprenentatge va fer que l'autora s'encuriosira també pel català com a llengua literària, i l'aprenguera amb els cursos per correspondència de Carles Salvador. Així, a partir dels anys 50 inicià una carrera literària, no sols en castellà, sinó també en gallec i en català.,  Amb 57 anys tornà a València, on visqué fins a la seua mort.,  Fou nomenada filla adoptiva de la ciutat d'Ourense.

Response: Una poeta valenciana.


Instruction: A què es va dedicar Josefina Salvador?

Context: Josefina Salvador Segarra, (Castelló de la Plana 20 de febrer de 1920 - València 20 de maig de 2006) fou una violinista i pedagoga valenciana.,  Filla del violinista Josep Salvador Ferrer i Matilde Segarra Gil, vivia amb la seua germana, la compositora Matilde Salvador i Segarra, filla predilecta de Castelló, a la capital del Túria i amb aquest passava els estius a Benicàssim. El seu matrimoni amb Fernando Gaos i González Pola va tenir una curta durada, vivint després a València amb la seua germana Matilde, la qual va tenir cura d'ella, que tenia una feble salut, fins als darrers dies. Va desenvolupar diferents vessants de l'art. D'una banda es va dedicar a la música com a intèrpret de violí amb nombroses actuacions arreu del món, sobretot als concerts de la Societat Filharmònica de València.,  Estudià a París amb els mestres René Benedetti i George Enescu. Actuà arreu d'Europa i impartí cursos de música. Va ser deixebla del violinista borrianenc Abel Mus i més tard es va dedicar a la docència musical ocupant el càrrec de catedràtica del Conservatori Superior d'Alacant Òscar Esplà. De molt menuda va assistir amb son pare a un concert del pianista Artur Rubinstein a Borriana. Es tractà del seu primer record musical, segons testimoni propi en una entrevista publicada a la premsa de Castelló el 6 de juny de 1998, en la qual recordava la interpretació de Berceuse del Chopis i de la Dansa del Foc de Manuel de Falla. Xavier Casp li dedicà un poema i Salvador Bacarisse dues composicions musicals. D'altra banda, va col·laborar en diverses publicacions periodístiques amb articles com a crítica experta en moda, entre les quals podem citar les publicades al suplement Siete Días del diari Mediterráneo de Castelló o a l'ABC de Sevilla, des dels anys vuitanta fins a finals dels noranta. El poeta Manuel Molina li dedicà el seu llibre Amistad con Miguel Hernández en Alacant el 18 de gener de 1972.

Response: Fou violinista i pedagoga.


Instruction: Què vol Joan que faci l’altra persona?

Context: -Miri bé com salto jo, sap?,  L'aigua sorolla i les roques són xarbotades.,  -Ben bé de cap, i al mig del gorg… sap?,  En Joan mira al seu voltant i conta esporuguit:,  -A la una, a les dues…;- mira la fondària i torna a començar.,  -Ara sí! Una, dues… que és molt freda?… una, dues… ara no! Esperem que passi aquest núvol… ara, ara… una, dues,- i torna a mirar la fondària, després el cel, la boscúria plena de misteri i les muntanyes altes que's perden en el firmament.,  -Avui fa massa fret… demà… demà;- i tot vestint-se, se mossegava els llavis enquimerat de veure's vençut de la por infantívola de la mateixa foscor de l'aigua on trobaria suggestions d'inspiració i originalitat decisiva per a arrelar-se en la memòria dels homes. La natura reserva als més ardits riqueses incomparables. Si ell podia llençar-se allí baix, quin domini hauria damunt el pensament de la humanitat vulgar i desconeixedora dels misteris! Però quina fondària tant paorosa! quina foscúria tant freda!,  Son esperit, torturat per les emocions de la glòria, aviat va trobar en aquell gorg una causa de noves afliccions. Feia vuit nits que anaven al gorg i encara no havia saltat. Això el feia estar consirós i anava migrant-se.

Response: Que miri bé com salta.


Instruction: A quina ciutat va néixer Eulàlia Lledó i Cunill?

Context: Eulàlia Lledó i Cunill (Barcelona, 1952) és una doctora en Filologia Romànica per la Universitat de Barcelona. La seva dedicació principal gira al voltant de la investigació dels biaixos sexistes i androcèntrics de la literatura i de la llengua, conrea també camps com la literatura d'assaig i reflexió, i la de viatges. Publica habitualment al diari digital Huffington Post.,  Va ser professora de secundària a diversos instituts, l'últim dels quals Les Corts de Barcelona. Col·labora amb diferents universitats com la Universitat Rovira i Virgili (URV) o el Centre Superior d'Investigacions Científiques.,  Pel que fa a la llengua, es dedica a l'anàlisi del discurs, dedicació que l'ha portada a estudiar els diccionaris, les notícies de premsa (especialment les de violències i maltractaments), les denominacions dels oficis, el discurs acadèmic, l'administratiu i l'esportiu.,  Pel que fa a la literatura, es dedica a la crítica literària i a analitzar-ne diferents aspectes, principalment de les escriptures femenines. Treballa també en l'àmbit de la coeducació. El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi. Posteriorment va ser guardonada amb la Distinció Maria Antònia Ferrer i Bosch atorgada per l'Observatori de la Igualtat de la URV (2016) i el Premi Bones Pràctiques de Comunicació no sexista 2016 per la qualitat en la investigació i la formació en llenguatge i comunicació amb perspectiva de gènere que atorga l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya. El 2018 va rebre el XIV Premi Insomnia contra la violència de gènere atorgat per la Fundació Insomnia.

Response: A Barcelona.


Instruction: Quina acció fa el protagonista?

Context: És exposar la vida, però… no m'hi vull pensar. Vaig a pendre carrera, i en aquell mateix moment reparo que la noia, tentinejant, arrenca a córrer cap a mi, esfereïda i esborneiada. Val més així. Va corrent amb alè perdut; i, així que m'assoleix, em tira un dels seus braços a l'espatlla, voltant-lo pel meu clatell, i s'hi repenja tota, acotant la cara al meu pit, amb l'altre braç desmaidament llençat i les cames en fallença, com si li manquessin les forces. Jo començo a respirar després del gran esglai. L'abraço estretament, i dic-li amb tendresa: -Pobra Jacobè! pobra teta! Què tens? ¿Perquè t'apartes del meu costat? Aquí, amb mi, estàs bé. Ja saps que jo t'estimo… que sóc el teu petit…- Mes, segurament, no està en disposició d'entendre'm. Aixeca la seva cara anguniosa, i, movent amb dificultat els llavis xops de salivera, barboteja una explicació amb tantes veus inarticulades i tants mots mal aplicats, que, encara que hagués tingut algun lluc de raó, hauria sigut inintel·ligible. Parla d'uns sorolls, d'una lloca, d'un mirinyac, de la xemeneia del seu vestit, de… què sé jo? d'una por que fuig de l'esfera de lo que es pot capir, i que un hom no sap com esvair ni apaivagar. Intento, no obstant, infondre-li coratge. -No t'espantis: jo et defensaré. Que vinguin!- crido. -Aquí els espero. ¡Ai, si s'acosten al volt de la meva grapa!- Però callo tot seguit, perquè, la veritat, aquest repte en la solitud, en presència d'aquella víctima d'una justícia misteriosa, m'esborrona a mi mateix.

Response: Va a pendre carrera.


Instruction: És L’ombra del vampir un film?

Context: ,  L'ombra del vampir  (original: Shadow of the Vampire) és una pel·lícula de terror dirigida per E. Elias Merhige el 2000, escrita per Steven A. Katz, amb Willem Dafoe, John Malkovich i Udo Kier. Ha estat doblada al català.,  L'ombra del vampir  és un relat que es basa en el rodatge de la pel·lícula Nosferatu, eine Simfonia dels Grauens  de F. W. Murnau. Es basa en la llegenda segons la qual l'actor principal de la pel·lícula, Max Schreck, seria un verdader vampir. La pel·lícula agafa tècniques de rodatge específiques a les pel·lícules mudes, com els subtítols, o escenes rodades en blanc i negre.,  La història comença a Alemanya, el 1922, al començament del rodatge de Nosferatu . F. W. Murnau marxa a Txecoslovàquia a filmar les escenes principals del seu film. Els actors i l'equip tècnic es troben llavors al castell on interpretaran les escenes amb Nosferatu. Hi troben igualment el misteriós actor Max Schreck. El rodatge comença, i estranyes coses tenen lloc al plató. L'equip de Murnau no se sent segur i tots temen la presència de Max Schreck.,  La història es basa en la llegenda segons la qual Max Schreck hauria estat un verdader vampir, i hauria mort fins i tot durant el rodatge de la pel·lícula després hauria estat reemplaçat per Murnau en persona. Aquestes rumors han permès alimentar la composició i el carisma del personatge. L'actor Max Schreck va morir el 26 de novembre de 1936 a Munich Alemanya.

Response: Sí.


Instruction: Com arriba la tristor al cor?

Context: La tristesa penetra en el cor per vies desconegudes, i si l'home en tingués la clau, en el més fondo de la mar la llançaria.,  Tal volta s'adormi alegre el qui es desperta desassossegat i neguitós i veu el cel alegre i el sol esplendent i, sense saber perquè, té fam de llàgrimes.,  L'ànima no entén el llenguatge de la raó, ni la raó és senyora dels moviments interiors que, sense causa explicable, fan espurnar els ulls, inspirant enyorament de coses que mai han sigut posseïdes, ni tampoc anomenades ni vistes.,  Hi ha pobles en la terra que celebren ses ballades al so d'instruments tristos i els hòmens d'aquells pobles, fora de sa pàtria, s'emmalalteixen de mal d'ausència, i sols s'atura sa pena escoltant les tristes notes que oprimeixen l'esperit dels altres que no les entenen.,  En moltes desgràcies, ben sabut és, l'infeliç es complau recordant-se del que motiva la seva infelicitat, i el mortifica amargament tota cosa alegre que exciti els sentits o vulgui ocupar sa memòria i distreure'l de ses penes.,  La posta de sol, que és un fet diari que no ens pronostica desgràcies, que no ens amenaça, que sabem tots que és indispensable en els armoniosos moviments de l'univers, amb més gust la contemplem quant més melancòlica és la sensació que ens produeix.,  Per què?,  Les grans catàstrofes, les penalitats que han amargat la vida de l'home intel·ligent i perseverant, com per exemple en Colon i en Cervantes, no ens alegren, però ens encisen fins al punt de fer-nos oblidar que en el món hi hagi goig i frivolitats falagueres, i quan més gran és el dol que ens fa la relació del que aquells hòmens patiren, quanta més compassió ens inspiren, i més ens esgarrifem de sos torments i misèries, més captiu es fa el nostre cor i més es gosa en sentir poc o molt dolor del que ells passaren.,  De vegades la nostra imaginació ens enganya. Ens pensem que l'espectacle de coses alegres ens alegraria, correm a buscar-lo i el cor no'n vol.,  De vegades pensem que donant la veu al vent esclafaríem en cantars riallers, i el cor ens mostra engany, perquè només exhalem tonades tristes que semblen queixes d'un ànima apesarada.,  És que el cor s'empapa de tot el que a la humanitat pertany i en pren el sabor que la memòria no sap guardar, quasi sempre plena de petiteses engrandides, aparentment per nostre egoisme.,  No us facin mai por aquestes tristeses, perquè quan més llunyana és la causa, més preciós i estimable és tot home que les pateix.

Response: Per vies desconegudes.


Instruction: Com era l’habitació?

Context: Dins de la sala ordenada i pulcra, coqueta com tocador femení i emprestatjada com gabinet d'estudi, varen oirse, aquell dia d'idil·li primicial, paraules d'amor ben rares.,  Ella, Obdúlia, tombada d'espatlles al pupitre, on havia deixat obert per les darreres pàgines el volum nou que llegia, preguntava amb certa condescendència al jovincel amorós:,  -¿És a dir que per a l'heroïna del llibre, us ha servit de model una germana vostra?,  -Sí…- contestava ell, Abundi. -Al menys per a dibuixar el caràcter…,  -I és una germana a qui estimeu amb efusió?,  -Oh, sí! repetia el jove amb l'accent de fervorós entusiasme que posava sempre en les seves dites. -Una germana, que si gosés, diria que és angèlica com Vós, tendra com Vós, amiga com Vós d'espiritualitats… i si no tan formosa com Vós sou- ja que això ve a ésser impossible, -bonica, atractívola, agraciada…,  -I com es diu?- interrompia Obdúlia amb efectuosa suavitat, com volent correspondre d'una manera o altra al to fervent amb que s'explicava el jove.,  -Es diu Gràcia, el mateix que a la novel·la.,  -Nom formós!,  -Oh! i li va bé… perquè tota ella és espontaneïtat, improvització, do de natura… Escriu estrofa sobre estrofa sense el més minim esforç, sense treball, sense pena… ¿Vos recordeu que ja ho dic al llibre: igual que les hi dictessin d'un altre món superior?,  -Sí, sí…- murmurava Obdúlia amb complaença distreta.,  -Jo he arribat a pensar si seria cosa de miracle, de prodigi, poder sobrenatural… Sabeu?,  -Sí, sí…

Response: Ordenada i pulcra, coqueta com tocador femení i emprestatjada com gabinet d'estudi.


Instruction: A què es dedica Pilar Perdices?

Context: Pilar Perdices Sintes (Maó, Menorca, 19 d'octubre de 1931) és una pintora menorquina, una de les artistes més representatives del post–informalisme de l'escola catalana. Resident a Barcelona, ha estat dedicada a la creació pictòrica i també a l'ensenyament de les arts plàstiques com a catedràtica a secundària.,  Nascuda en el carrer des Negres, de Maó, és filla d'una maonesa de família pagesa i d'un militar que hi estigué destinat a començaments de la Segona República. Quan tenia dos anys el destí del pare traslladà la família a Palència i a Alcalá de Henares. Fou afusellat a Belchite durant la Guerra Civil espanyola i ella visqué amb la mare a Saragossa i després a Barcelona, al barri de Gràcia. Es llicencià en Belles Arts el 1967 a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi. Més tard es llicencià també en Psicologia.,  Amb una formació acadèmica clàssica, s'especialitzà inicialment en el retrat figuratiu, amb un gran domini de la tècnica i la figura, mentre que s'intensificava i enfortia la relació amb artistes i galeristes barcelonins, com Antoni Tàpies, Joan Brossa o Jordi Costa, fundador i director de la galeria Taller de Picasso.,  Les primeres obres, que eren figuratives i acadèmiques, van evolucionar decididament als anys setanta cap a l'abstracció i es van omplir de símbols, lletres, pictogrames i noves textures. Als anys vuitanta troba nous referents i s'interessa pels expressionistes abstractes nord-americans, com Rothko i Jackson Pollock; comença a pintar grans formats amb cartons reciclats. A partir dels noranta incorpora els seus llibres sobre paper, en què pinta i escriu, i es dedica al gravat –aiguafort i litografia.,  La seva obra pren com a punt de partida un paisatge solitari d'aparença abstracta, en què es reconeix, però, la natura i l'espai. Basculant entre l'experiència sensorial i la investigació creativa, la seva recerca dona lloc a la plasmació d'espais interiors, somniats o imaginats, els paisatges mentals de l'artista, per mitjà de tècniques, colors i materials que configuren un univers molt personal, i una síntesi de força, essencialitat i delicadesa. Fa servir el grattage i el dripping, recursos tècnics propis de l'informalisme i de l'expressionisme abstracte.,  L'any 2010 Pilar Perdices es va proposar fer donació a Menorca d'una vuitantena d'obres representatives de la seva trajectòria, fet que es produí l'any següent. El 2016 una triple exposició a Maó –al Claustre del Carme, Ca n'Oliver i la Sala de Cultura “Sa Nostra”– mostrà l'obra donada, juntament amb els vint gravats que les institucions menorquines havien comprat a l'artista.

Response: És pintora.


Instruction: Qui és Núria Prims i Martínez?

Context: Núria Prims i Martínez (Barcelona, 29 de setembre de 1972) és una actriu catalana de cinema i televisió, i va fer els seus inicis en grups teatrals petits. El seu rostre es va popularitzar amb la sèrie de televisió Nissaga de poder, però ha treballat en pel·lícules com Historias del Kronen, El domini dels sentits, Un cos al bosc, Saïd, Sobreviviré, Inconscients o Trash, i també a la sèrie Hospital Central. El 2017 va interpretar a Carlana a la pel·lícula Incerta glòria, un paper que li va valdre el premi Gaudí 2018 a millor interpretació femenina.,  Ha treballat en un gran nombre de sèries i produccions a Catalunya, havent-se fet popular fora d'aquesta per la seva participació en la sèrie Hospital Central. Es tracta d'una actriu que ha treballat molt en la pantalla gran, tot i que també té una llarga trajectòria en el cinema, en el que va debutar l'any 1995 de la mà del director Montxo Armendáriz, amb la pel·lícula Historias del Kronen; l'any següent li van seguir tres més: El domini dels sentits, Andrea i Un cos al bosc.,  L'any 1997 va participar en els llargmetratges Suerte i Sueños de sal, i l'any següent en la cinta de Fernando Colomo Los años bárbaros. El 1999 va treballar en les pel·lícules Saïd (dirigida per Llorenç Soler) i Sobreviviré (del director David Menkes), i en el curtmetratge Pensarás mal de mí, a les ordres d'Artur Rodríguez. Altres títols que consten en la filmografia de l'actriu són Prenent-te (Tomándote), de la directora Isabel Gardela, Tiempos de azúcar de Juan Luis Iborra i Inconscients, de Joaquim Oristrell, l'any 2004. Després d'això, Prims s'ha dedicat principalment a la televisió.,  A la pantalla petita va debutar l'any 1996, quan li van oferir el paper de Mariona Montsolís, filla del cap de la saga familiar, a la telenovel·la Nissaga de poder, una producció de la televisió catalana que va assolir un èxit enorme i que la va convertir en un personatge molt popular a Catalunya. Posteriorment, l'actriu ha participat en altres sèries, com La caverna, 16 dobles, Pataghoribí, A biblioteca da Iguana, Génesis: En la mente del asesino o El mirall. L'any 2009 s'incorpora a la sèrie Hospital Central, on hi interpreta la doctora Leyre Durán, una metgessa d'urgències sensible i romàntica. El 2017 estrenà Incerta glòria, film d'Agustí Villaronga basat en la novel·la homònima de Joan Sales, interpretant el paper de Carlana, una enigmàtica vídua que es defineix al film com una dona aranya. Va guanyar el premi Gaudí 2018 a la millor protagonista femenina pel seu paper a la pel·lícula.

Response: Una actriu catalana de cinema i televisió.


Instruction: Qui farà un suggeriment a la Comissió Tècnica de Seguiment d’Oferta Pública?

Context: La Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport proposarà a la Comissió Tècnica de Seguiment d'Oferta Pública la convocatòria de 13.000 places de lliure accés per a professors d'infantil, primària i secundària fins el 2021. D'aquesta manera s'oferiran 3.000 places per a infantil i primària en el 2018 i 5.000 places per a secundària i altres cossos docents per a 2019. El 2020, hi haurà oposicions per a 2.500 places de lliure accés de secundària i altres cossos docents, i en el 2021 hi haurà 2.500 places més per a infantil i primària, respectivament, ha anunciat, en un comunicat, el departament que dirigeix Vicent Marzà. Aquest augment de places lliures que s'oferixen per oposició són conseqüència de les diferents negociacions que ha dut a terme la conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport i la resta de departaments d'Educació de les comunitats autònomes amb el ministeri, per a assegurar una millor consolidació i estabilitat de plantilles docents després de les retallades patides els últims anys per part de l'antic govern. ‘Quasi quadruplicar l'oferta' Segons el conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, ‘de la proposta inicial de places per a oposicions que vam fer, hem aconseguit quasi quadruplicar l'oferta i això la Generalitat ho fa efectiu donant prioritat a un tema com és l'estabilitat de les plantilles en Educació'. ‘Esta és una bona mostra de les prioritats del Govern del Botànic i de la nostra voluntat de treballar per una educació de qualitat per al nostre alumnat, de millorar les condicions laborals del professorat i de revertir les retallades de l'antic govern en matèria educativa. L'antic govern va tirar al carrer 5.000 docents, nosaltres hem recuperat ja 4.000 i ara programem oposicions per a ocupar 13.000 vacants de forma estable”. L'acord entre el departament d'Educació i el ministeri d'Educació espanyol preveu l'oferta de vacants per a cobrir el cent per cent de taxa de cobertura de places per motius, com ara jubilacions o defuncions. ‘A açò, s'afigen dos mesures més que hem aconseguit pactar i que són l'oferta de vacants anteriors a 2005 i la possibilitat de consolidar el 90% de places que han estat vacants durant tres anys consecutius i han sigut cobertes per docents interins temporalment', ha explicat el secretari d'Educació i Investigació, Miquel Soler. Calendari de distribució de places Per a 2018, s'ha proposat convocar places de lliure accés d'infantil i primària distribuïdes de la següent manera: 975 d'educació primària, 675 d'educació infantil, 500 d'audició i llenguatge, 400 d'anglés, 180 d'educació física, 150 de música i 120 de pedagogia terapèutica. Pel que fa a la convocatòria de 2019, adscrita a cossos de professorat d'educació secundària i altres especialitats, es distribuiran entre llocs per a professors de secundària, per a professorat tècnic d'FP, docents d'escoles oficials d'idiomes, professors de música i arts escèniques i de professorat d'arts plàstiques i disseny

Response: La Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.


Instruction: A què es va dedicar Jan Kochanowski?

Context: Jan Kochanowski   (Sycyna Północna, 1530 – Lublin, 22 d'agost de 1584) fou un gran poeta, traductor i escriptor del Renaixement i de l'Humanisme a Polònia. Se'l considera com el poeta polonès més important del període anterior al segle xix, així com el pare de la poesia lírica polonesa.,  Fill de Piotr Kochanowski, magistrat de la ciutat de Sandomierz, va néixer a Sycyna, prop de Radom. No se'n sap gaire cosa, de la seva infantesa, però sí que quan tenia 14 anys ja tenia un llatí prou fluid d'acord amb l'ensenyament que li tocava, i poc després va anar a Cracòvia a estudiar a l'Acadèmia de Cracòvia (l'actual Universitat Jagellònica).,  Graduat el 1547 amb 17 anys, va anar a la Universitat de Königsberg, al Ducat de Prússia (l'actual Kaliningrad), i més endavant a la Universitat de Pàdua, a Itàlia. És aquí, a Pàdua, on entrà en contacte amb el gran mestre humanista Francesco Robortello. Finalment, va acabar aquest període d'estudis i viatges amb una estada a França, on va conèixer el poeta Pierre de Ronsard.,  El 1559 Kochanowski torna a Polònia convertit en tot un poeta de l'Humanisme i del Renaixement. Va passar els següents quinze anys a la cort del rei Segimon II August com a secretari reial i secretari de la cancelleria.,  El 1574 s'estableix a Czarnolas per dur una vida tranquil·la en una hisenda. El 1575 es casa amb Dorotea Podlodowska, amb qui va tenir set fills. És a Czarnolas on va escriure les seves obres més importants, com Acomiadament dels enviats grecs (1578) i Lamentacions (1580).,  Finalment, va morir el 22 d'agost de 1584 a Lublin.,  Els seus inicis com a escriptor foren en llatí i segons els models literaris dels poetes antics llatins i grecs. Tanmateix, seguint l'esperit renaixentista va passar a escriure en polonès, que en la seva obra va aconseguir la maduresa com a llengua literària. Introduí en la poesia polonesa diversos gèneres com ara el cant (Pieśni), la bagatel·la (Fraszki) i el plany (Treny). També és l'autor del primer i únic drama renaixentista polonès «Odprawa posáów greckich» (L'acomiadament dels emisaris grecs), obra en la que experimentà, tant en l'aspecte mètric (utilització del vers sil·labotònic i vers blanc) com en la construcció dramàtica.,  Kochanovski representa la postura del poeta humanista, amb afirmació de la vida a través de la bellesa (Cants), de la comicitat (Bagatel·les) i de la tragèdia (Planys). Cap dels poetes anteriors ni dels següents dos-cents anys no el van superar ni igualar en l'amplitud de visió, en originalitat dels temes ni en la perfecta expressió artística. Fou un poeta d'una sensibilitat alhora profunda i directa, en qui la inspiració rivalitza amb les formes imposades per les convencions de l'època.

Response: Fou un gran poeta, traductor i escriptor del Renaixement i de l'Humanisme.


Instruction: Què li diu el primer personatge que parla a la persona que es dirigeix?

Context: -Està per sortir… No sé si podrà rebre'l. Segui…,  I el minyó va asseure's tot admirant el luxe enlluernador d'aquelles habitacions que se li entreobrien davant els ulls, cobertes de rics tapissos, de consoles daurades, de preciosos bibelots. Gairebé li feia pena al pobre Jan veure's amb un trajo com el que duia, ni gaire escaient ni gaire nou, entre mig de tantes meravelles. I embadalit, abstret, quasi confós, anava resseguint amb la mirada el resplendent mobiliari quan tot d'una sent una veu vibrant i sonora, vinguda de les habitacions interiors, que cridava plena d'ira:,  -No he dit la corbata malva i rosa? ¿Doncs, què feu?,  Varen sentir-se passos apressats, com de gent qui s'afanya a complir un ordre.,  -I els guants corinti! Sentiu?,  -Serà el poeta que crida desaforat?- va dir en Jan entre si de primer antuvi; però al moment va repensar-se, reflexionant que tenia d'ésser una altra persona. -Però llavors, qui serà? m'hauré equivocat a l'entrar aquí?,  I quan més aturdit estava entre semblants confusions, va obrir-se una mampara per a donar pas a un senyor sapat, atlètic, que anava avançant cap al rebedor entre els acataments dels criats que el saludaven.,  -Oh! Sí! Aquest és el «poeta dels humils»- exclamava en Jan Oriol al reconèixer aquell coll de toro, aquells llavis molsuts, aquella cara rodona que havia vist fotografiada.

Response: Que algú està per sortir, no sap si podrà rebre'l i que segui.


Instruction: Qui va ser Melanip?

Context: Melanip (en grec antic Μελάνιππος), d'acord amb la mitologia grega, va ser un heroi de Tebes, fill d'Àstac.,  Va combatre al costat dels tebans en la guerra dels set Cabdills. Etèocles el va escollir per defensar una de les set portes de la ciutat. Va matar Mecisteu i va lluitar contra Tideu al que va ferir mortalment. Amfiarau va matar immediatament Melanip i li tallà el cap, que va portar al moribund Tideu. Aquest li va obrir el crani i li va devorar el cervell. Atena, que havia pensat en donar la immortalitat a Tideu, es va horroritzar i no ho va voler fer, tot i que Zeus ja havia donat el seu consentiment. Amfiarau havia portat el cap de Melanip a Tideu perquè havia previst el que passaria i coneixia que era un salvatge. A més estava ressentit amb Tideu perquè havia estat el que va promoure l'expedició, que Amfiarau sabia que havia de sortir malament.,  A Tebes s'ensenyava la tomba de Melanip, però en època història, Clístenes, tirà de Sició, va agafar les cendres de Melanip i les portà a Sició, on les va posar en el lloc de les cendres d'Adrast.

Response: Un heroi de Tebes.


Instruction: A quina tradició pertany Perses?

Context: D'acord amb la mitologia grega, Perses (en grec antic Πέρσης) va ser un tità, fill de Crios i d'Euríbia. Els seus germans són Pal·lant i Astreu.,  Casat amb Astèria, que era també filla de dos titans, de Febe i de Ceos, va ser pare de la deessa Hècate.,  Perses també fou el nom d'un dels fills de Perseu i d'Andròmeda.,  Segons una altra tradició, Perses va ser un fill d'Hèlios, el Sol, i de Perseis. En aquest cas és germà d'Eetes, el rei de la Còlquida, de la fetillera Circe i de Pasífae, reina de Creta. Es conta que regnava a la Tàurida abans d'usurpar al seu germà el regne de Colcos. Va morir a mans de Medos, un dels fills de Medea, instigat per ella, ja que volia que el reialme tornés a mans d'Eetes.,  Viccionari

Response: A la mitologia grega.


Instruction: A quines eleccions es presentava EUPV?

Context: EUPV ja té els seus candidats al congrés i senat espanyols, després de la conclusió diumenge passat del procés de primàries amb el qual afiliats i simpatitzants han triat les seves candidatures. A València encapçalarà la llista al congrés espanyol Roser Maestro, que es va imposar a la candidatura liderada per l'ex-diputada de les Corts Esther López Barceló. En concret, en la circumscripció de València es va alçar amb la victòria la llista ‘Fent Feminisme fem socialisme' encapçalada per Roser Maestro amb un 59,96% dels vots, enfront del 40,04% aconseguit per la candidatura encapçalada per López Barceló. A Alacant ha sigut confirmada l'única llista, que comptava amb el suport de l'equip del coordinador federal d'EU, dirigida per Iñaki Pérez Rico. També a Castelló es va presentar una única llista encapçalada per Cristian Veses i Donet. Entre els dies 4 i 9 de març, es van dur a terme les votacions telemàtiques i diumenge 10 de març es van instal·lar meses electorals en cadascuna de les comarques valencianes per a les votacions presencials. Les candidates al senat espanyol seran María José Gómez Pimpollo per Alacant, Francisco Porcar per Castelló i Luis Escobar per València. Participació En la circumscripció de València, l'única on es presentaven dues candidatures, un total de 3.478 persones podien votar telemàticament i van participar 1.122, la qual cosa suposa un 32,2%. Quant al vot presencial, el cens comptava amb 2.336 persones entre afiliades i simpatitzants. La participació ha sigut de 417 persones, la qual cosa suposa un 17,85% del total

Response: A les primàries.


Instruction: Què s’ha enregistrat al Parlament?

Context: El grup parlamentari del PSC-Units per Avançar ha registrat una bateria de preguntes al Parlament pels talls a l'avinguda Meridiana de Barcelona, que ja acumulen cent trenta dies seguits després de la sentència contra el procés del Suprem. ‘Els talls diaris de l'avinguda Meridiana s'han d'acabar', ha assegurat el primer tinent batlle i president del PSC de Barcelona, Jaume Collboni. Ho justifica dient que l'única repercussió que tenen les protestes ‘és perjudicar veïns i comerciants dels districtes de Sant Andreu i Nou Barris, i afectar la mobilitat de la ciutat'. En paral·lel, els socialistes han entrat una proposta de resolució on s'exigeix al departament d'Interior que busqui una ubicació alternativa per a la protesta independentista. Editorial de Vicent Partal: La Meridiana és tan important com Perpinyà ‘Instem el departament d'Interior a indicar amb caràcter immediat als organitzadors dels talls diaris de la Meridiana una ubicació alternativa dins la mateixa ciutat de Barcelona on es puguin celebrar les seves concentracions diàries, que faci raonablement compatible el dret de manifestació amb la resta de drets que cal ponderar', diu el text de la proposta de resolució del PSC-Units signada per Eva Granados, Ferran Pedret i Carles Castillo. La bateria d'onze preguntes demana conèixer des de quina data es produeixen els talls, si aquests van estar comunicats, quants informes han emès el cos de Mossos d'Esquadra i la Guàrdia Urbana al respecte, o si s'han presentat requeriments o s'han suggerit mesures al respecte. I, en cas contrari, els motius per no fer-ho. Els socialistes asseguren que defensen el dret a manifestació però, tot i això, veuen motius per impedir els talls de la Meridiana. ‘Fa molts dies que dura i perjudiquen clarament a veïns i comerciants, a més de la mobilitat d'un dels eixos d'entrada i sortida més importants de la ciutat de Barcelona', diuen. Per aquest motiu, reclamen que el conseller d'Interior intervingui amb la ‘màxima celeritat possible'

Response: Una bateria de preguntes.


Instruction: Amb quin altre nom es coneix a Pretos?

Context: Pretos (en grec antic Προῖτος Proitos) va ser rei de Tirint (o d'Argos), fill d'Abant i d'Aglaia, la filla de Mantineu. Descendeix de Linceu i d'Hipermnestra, i per tant de Dànau i d'Egipte.,  Quan encara estava al ventre de la seva mare, Pretos ja odiava al seu germà bessó Acrisi, i els nens es barallaven abans del seu naixement. Quan van ser grans, van dividir en dues parts l'Argòlida, sobre la qual governava Abant. Acrisi va obtenir Argos i Pretos Tirint. Aquest repartiment es va prendre amb sagnats combats entre els partidaris d'un i de l'altre, i que van acabar amb un resultat incert. Per explicar l'odi entre els germans, també es deia que Pretos havia seduït Dànae, la filla d'Acrisi, i que era el pare de Perseu.,  Rei de Tirint, Pretos va fortificar la ciutat, i se li atribueixen les muralles \ciclòpies\ que encara existeixen. Es diu que va rebre l'ajuda dels mateixos cíclops per a construir-la.,  Una versió de la llegenda explica que Acrisi va resultar vencedor de la lluita entre els germans, i va expulsar Pretos a Lícia, a l'Àsia Menor, a la cort del rei Iòbates. Allà es casà amb Estenebea, la filla del rei. Iòbates li va proporcionar un exèrcit amb el que va reconquerir el seu regne. Aleshores es va produir la divisió de l'Argòlida entre els dos germans.,  Pretos, instal·lat a Tirint amb la seva dona, va acollir Bel·lerofont, que havia acudit a la seva cort demanant-li asil i que el purifiqués d'un homicidi involuntari. Estenebea es va enamorar de l'heroi, i com que no el va poder aconseguir, el va acusar falsament d'haver volgut seduir-la. Pretos, no volent mancar a la seua hospitalitat, l'envià a Iòbates amb la instrucció secreta d'eliminar-lo.,  Pretos va ser pare de les Prètides, que Hera va fer embogir, i de Megapentes. Es va veure obligat a fer tres parts del seu regne per recompensar a Melamp per haver guarit les seves filles de la bogeria. Megapentes va succeir Pretos al tron de Tirint, però més endavant el va canviar amb Perseu pel d'Argos, que Perseu no volia, a causa del crim d'haver matat el seu avi Acrisi. Això explica que quan hi va haver l'expedició dels set cabdills contra Tebes, Adrast regnés a Argos, encara que al seu avantpassat Biant li hagués tocat originàriament una part del regne de Tirint.

Response: Amb el de Proitos.


Instruction: Què considera Pardiñas que és la ciutat de València?

Context: ‘València és festa.' Així resumeix Tonetxo Pardiñas, president de la Societat Coral el Micalet, la doble ració de cavalcades que tenen els infants de la capital del Túria des que, amb l'impuls de la més que centenària institució, es va recuperar la festa de l'any 1937. En aquella data, i en plena guerra, precisament perquè els més menuts poguessin oblidar-ne per uns dies les misèries, una València plena de refugiats va celebrar, al tombant de l'any, la Festa de la Infantesa. A partir de les fotografies, i dels documents recuperats, el Micalet va decidir, l'any 2016, de recordar la iniciativa, reprendre-la, adaptar-la als temps que vivim. I van néixer les tres Magues de Gener. I a València, des d'aleshores, hi ha dues cavalcades. Llibertat, Igualtat i Fraternitat-Sororitat, les tres Magues, per tant, han recorregut els carrers de la ciutat: des del Parterre, passant pel carrer de la Pau i pel de Sant Vicent, fins a la plaça de l'ajuntament, on faran el parlament des de dalt del baló, les Magues repartiran regals, música i somriures a xics i grans. I ho han fet acompanyades d'una comparsa de colors: muixerangues, dolçaines, grups d'animació de carrer, de danses, de batucada, gegants, nans i cabuts, bicicletes… De fet, explica Pardiñas, com més va hi ha més grups i entitats que hi volen participar, i també més assistència de famílies que s'apunten al doblet valencià de cavalcades. Enguany, a més a més, hi ha participat Pep Gimeno, Botifarra, que ha pujat al balcó amb les Magues. La intenció és clara i l'entitat organitzadora la resumeix així: fer arribar als infants ‘alegria, amor, esperança, cultura i diversió'. Tonetxo Pardiñas també ens explica que, junt amb els valors que vol transmetre la cavalcada i la Festa de la Infantesa que l'ha precedida durant tot el mes de desembre al voltant del Micalet, amb atenció al reciclatge, l'ecologia i la igualtat entre homes i dones, enguany han treballat perquè ‘es vagen introduint més elements tradicionals, perquè la cultura popular hi tinga una presència cada vegada més visible i activa'. Alguns infants hi han acudit disfressats, una crida que es va fer extensiva ‘als adults que els acompanyen'. Al capdavall, tal com recordava Pardiñas, ‘la intenció és passar un matí agradable amb la família i els amics, i que ens respecte la pluja'. A València hi ha dues cavalcades, sí. Perquè, com fa la dita: ‘quant més sucre, més dolç'

Response: Festa.


Instruction: On va néixer Jordi Vilanova i Cardona?

Context: Jordi Vilanova i Cardona (París, França, 1927 - Barcelona, 1983) era fill de Martí Vilanova, un dels líders del nacionalisme d'esquerres català d'abans de la República i que havia encapçalat una de les dues columnes als Fets de Prats de Molló. Quan aquest mor, la seva esposa Narcisa torna a Catalunya amb el fill d'ambdós i romanen a Barcelona fins als Fets de maig del 1937, quan mare i fill tornen a París on tenen amics.,  En iniciar-se la Segona Guerra Mundial, s'exilia a Anglaterra i, quan té 17 anys, s'allista voluntari a l'exèrcit britànic per lluitar contra el feixisme. Malauradament, el període d'ensinistrament a Escòcia s'allarga més enllà del final de la guerra i és destinat a Egipte i a Palestina. En finalitzar el Mandat Britànic de Palestina, torna a Anglaterra.,  La seva preocupació aleshores és situar-se per treballar en l'organisme que estima més unitari i d'esquerres. Ho fa primer en el Front Nacional de Catalunya i, més tard, també al Consell Nacional Català. Alt, jove, dinàmic, ben integrat a la societat britànica, Jordi Vilanova significà una aportació rellevant a l'equip entorn de Josep Maria Batista i Roca i el seu incansable col·laborador Gaspar Alcoverro. El seu esperit expeditiu va permetre, per exemple, donar volada a la impressió i distribució del butlletí informatiu «SINC» (Servei d'Informació Nacional Català), iniciat el febrer de 1966 a Perpinyà, més modestament, per Lluís Esteve. La seva disposició per a sintonitzar amb els corrents marxistes era notòria i, de fet sense alterar el pensament del Consell Nacional Català, n'ampliava els camps d'adhesió. N'és vicepresident de 1966 a 1979.,  També manté durant tot aquest temps que viu a Londres contactes amb tota mena de persones i organitzacions, rebent moltes persones exiliades a casa seva, entre elles en Jordi Carbonell amb qui creix una llarga amistat. Col·labora amb la Anglo-Catalan Society i treballa per a l'obtenció de l'afiliació del Moviment Socialista de Catalunya a la Internacional Socialista. És frustrat per la posició contrària del PSOE en el si de la Internacional, tot i que n'obté el reconeixement del Partit Laborista britànic. A més a més, és representant de l'Assemblea de Catalunya a la Gran Bretanya.,  Al retorn de l'exili, l'any 1976, s'incorpora a l'Assemblea de l'Alt Empordà i continua amb la idea d'unir l'esquerra catalana i es presenta en les primeres eleccions democràtiques per al Senat, en la coalició FNC i BEAN (BCT, PSAN).,  Fou cofundador de Nacionalistes d'Esquerra. Formà part del secretariat provisional anterior a la seva primera assemblea, esforçant-se a aconseguir que la nova organització fóra com més àmplia millor. També fou un dels quinze membres del Secretariat i del Consell Polític resultants. Va ser número u de la llista per Girona a les eleccions al Congrés de Madrid el 1982.,  Jordi Vilanova era casat amb una sueca, Gunvi Karlsson, i amb ella van tenir tres fills. Mor d'infart el 24 d'agost, 1983.

Response: A París.


Instruction: Qui és Sansin?

Context: Sansin, Sanshin (en Hangul:산신, en Hanja: 山神) o Sanyeong Daeshin (山靈大神) —el Déu de la Muntanya (del creixement, la prosperitat)— és, en la mitologia, una divinitat del xamanisme coreà considerat com el de més alt nivell entre els esperits. Com la península coreana majoritàriament és molt muntanyenca, Sansin va ser l'objecte d'adoració i culte més important entre els coreans a l'antiguitat. Des de Gojoseon (2332 aC) fins a Joseon (1392-1910), fou culte religiós i era costum que el govern preparés rituals dedicats a Sansin. A les pintures, encara presents en els temples a les muntanyes coreanes, Sansin apareix representat amb tigres i nois joves.\nEl culte de Sansin va aparèixer en l'etapa en què predominava la caça a causa de la creença que Sansin és un déu de la naturalesa. En el mite de Dangun, que és el fundador de l'antic regne de Gojoseon o Koyoseon, es diu que ell mateix després d'abdicar al tron, es va transformar en Sansin.,  El culte a Sansin, es diu, preponderava a Silla durant l'època dels Tres Regnes de Corea en punts on la majoria dels objectes de ritual eren dedicats a ells, això es va basar en la devoció que Sansin defensava al país. Per exemple, es diu que vuit Sansin van aparèixer a Poseokjeong (포석정) on el rei i els nobles van fer grans cerimònies per donar notícies de l'emergència nacional de la caiguda del regne de Silla. A mesura que el budisme va penetrar a Corea, va començar el sincretisme del budisme i xamanisme coreà, sent des de llavors Sansin en les escriptures religioses com una divinitat dels temples.\n\nA Corea, cada temple budista té un santuari dedicat al Sansin local, anomenat Sansingak (en Hangul: 산신각, en Hanja: 山神 閣), que normalment es representa com una figura masculina envoltada de tigres.

Response: Una divinitat del xamanisme coreà.


Instruction: Què no han pogut decidir a la Unió Europea?

Context: Els ministres d'Interior de la Unió Europea han acabat sense acord la reunió extraordinària sobre la proposta de distribuir 120.000 refugiats en un sistema de quotes obligatori entre estats. Alguns països estan en contra de que les quotes siguin obligatòries, segons ha admès el ministre d'Interior espanyol, Jorge Fernández Díaz. Els ministres sí que han confirmat, però, el repartiment de 40.000 refugiats arribats a Grècia i Itàlia, dels quals almenys 1.300 aniran a Espanya. Mentre continua la manca d'acord, estats com Àustria, Eslovàquia i Holanda han anunciat un enduriment dels controls a la frontera, totalment reinstaurats a Alemanya des del cap de setmana. Els ministres d'Interior europeus tenien sobre la taula dues propostes per intentar resoldre la crisi dels refugiats. La primera, per repartir de forma voluntària un total de 40.000 refugiats arribats a Grècia i Itàlia en els propers dos anys, ha estat aprovada formalment, després que ja hi hagués un principi d'acord el mes de juliol. La mesura entrarà en vigor dimarts de manera que els refugiats puguin arribar aviat als estats membres. La segona i més important, però, la mesura d'emergència proposada per la Comissió Europea aquest estiu arran de l'empitjorament de la crisi i que preveu el repartiment obligatori de 120.000 refugiats, no ha tirat endavant, almenys per ara. El ministre d'Interior espanyol, Jorge Fernández Díaz, ha indicat que ‘hi ha alguns països que tenen reserves sobre l'obligatorietat del programa de reubicació' de 120.000 persones. Els estats que més s'oposen a la proposta són Hongria, Polònia, la República Txeca, Eslovàquia i Letònia. Fernández Díaz ha reiterat que Espanya ha mantingut ‘des del primer moment una actitud constructiva i positiva' i que el govern espanyol accepta tant la xifra de 120.000 refugiats global com la dels 15.000 que li assignaria la Comissió Europea en la seva proposta. La manca d'acord dels ministres sobre el pla de distribució dels 120.000 refugiats, que s'havien d'afegir als 40.000 pels que s'hi que s'ha assolit un pacte i que situaria la xifra total d'acollits en 160.000, obliga el consell a tornar a debatre la mesura el proper mes d'octubre. El representant de la presidència de torn luxemburguesa, el seu ministre d'Afers Exteriors i Europeus, Jean Asselborn, ha explicat que els ministres s'insten a arribar a un pacte en la seva propera trobada, el 8 d'octubre

Response: La proposta de distribuir 120.000 refugiats en un sistema de quotes obligatori entre estats.


Instruction: Quina acció ha portat a terme el Comitè de Solidaritat de Catalunya Nord?

Context: Avui, dissabte 13 d'octubre, el Comitè de Solidaritat Catalana de Catalunya Nord ha fet una acció sorpresa a Barcelona per ajudar els represaliats. Qui ha volgut ha pogut contribuir a la caixa de resistència fent un donatiu en canvi d'una de les urnes oficials fabricades per al referèndum del primer d'octubre. L'acció ha tingut un èxit espectacular, car només en tres hores vora mil persones s'han endut una urna cadascú. A les quatre de la tarda s'ha obert, però només uns quants minuts abans d'exhaurir les que restaven. Aquestes urnes eren les que varen sobrar del referèndum, previstes per a qualsevol contingència. El Comitè de Solidaritat Catalana de Catalunya Nord ja va fer una acció com la d'avui el mes de desembre passat al monestir de Sant Miquel de Cuixà, on en van repartir tres-centes. El diari VilaWeb ha cedit desinteressadament el seu local al Comitè de Solidaritat Catalana de Catalunya Nord. Els diners recaptats han anat íntegrament al comitè per a donar suport a la caixa de solidaritat. El Comitè de Solidaritat Catalana va ser constituït el 25 d'octubre a Perpinyà i ha estat el promotor, per exemple, de l'exposició ‘Urnes: 55 artistes per la llibertat', inaugurada a Brussel·les pel govern a l'exili. Va arribar a Catalunya el 2 de setembre, primer a Perpinyà i ara a Barcelona, al Centre d'Art Santa Mònica. A Perpinyà, el Comitè ha convocat aquest 30 d'octubre una nova concentració a la plaça de la Victòria en suport dels presos polítics catalans, dels exiliats i de tots els represaliats

Response: Una acció sorpresa per ajudar els represaliats.


Instruction: Amb qui parla el primer personatge?

Context: -Ola, Ton! Mira, esperant en Magí, que no sé què li passa; va atrafegat… Sé pas que li passa, no està per res!,  -On és?,  -Dalt.,  -Fa molt?,  -Bella estona. Que portes blat també, tu?,  -Si noi, però és ple de juí i mus fa mal. Llàstima que ara no passen gitanos, que els el vendria…,  -Per què? Compren el juí?,  -Pas poc! Si tenen un animal guit li donen juí per menjar i veuràs aquella bèstia més persona que mai… gonta tota la fira com si tingués seny… Ah! després, quan li passa aquell ensopiment que dona el juí… tremola, perque les guitzes van a ratxades!

Response: Amb Ton.


Instruction: Amb quins altres noms es coneixia a Diodor de Sicília?

Context: Diodor de Sicília o Diodor Sícul (Diodorus Siculus) fou un historiador grec de Sicília que va viure al segle I aC contemporani de Juli Cèsar i August.,  Va néixer a Agurion. Va dedicar la seva vida a escriure una història universal i per això va viatjar per Europa i Àsia. Va viure a Roma. La seva obra es va dir Bibliotheca (Βιβλιοθήκη), que Eusebi esmenta com Bibliotheca historica (Βιβλιοθήκη ἱστορική). Com que a l'obra apareix la mort de Cèsar i diu que va ser a Egipte el 20 aC, se suposa que va escriure el llibre després de l'any 8 aC quan es va canviar el calendari.,  El treball es compon de 40 llibres i van des de la més remota antiguitat fins a les guerres de la Gàl·lia; està dividit en tres seccions: la primera (6 llibres) amb els temps mítics anteriors a la guerra de Troia; la segona (11 llibres) va des de la guerra de Troia fins Alexandre el Gran; i la tercera (23 llibres), des de la mort d'Alexandre fins a les guerres de la Gàl·lia. Desgraciadament l'obra no s'ha conservat sencera: els llibres 6, 7, 8, 9 i 10, i els posteriors al 20 s'han perdut excepte alguns fragments dels llibres 31, 32, 33, 36, 37, 38 i 40. El seu llibre, muntat per anys, es limita a recollir informacions, mites i relats, sense cap esperit crític (així, es dona el cas que un apartat pot contradir el següent). Sovint esmenta les seves fonts, la majoria de les quals s'han perdut i fan que augmenti el valor de l'obra.

Response: Amb els de Diodor Sícul i Diodorus Siculus.


Instruction: Què és el que es veu de lluny?

Context: L'altre feix de nervis d'en Llissàs ja apareixia al lluny, i no trigà pas gaire en adjuntar-se a l'estol d'en Montbrió, saludant-lo amb l'efusió del que, empenyat en un mal negoci, veu acostar-se-li un bon puntal. Espontàniament i sense que ningú, ni el mateix Montbrió, ho estranyés ni discutís, semblà quedar convingut que aquest era el general i aquell el seu segon. Així, s'apressà a donar-li compte de lo que havia fet i de com estava la cosa, afegint tot sovint: «Ara, vostè dirà lo que cal fer», o «Si a vostè li sembla, es podria fer això o allò».,  Com ja feien un grupo massa visible, s'havien ficat en el primer terme d'un bosquet proper, a on celebraren una mena de consell de guerra. En Montbrió parlava poc, però escoltava molt, imposant-se bé de la situació, Se limitava, de quant en quant, a fer preguntes concises, per exemple:,  -Quants creieu que són els més desesperats?,  A aquesta pregunta hi contestà en Llissàs ornamentant ses paraules amb tota la riquesa de sa mirada expressiva.,  -Ja veurà: ens hem d'entendre. Si, com fins ara, no hi ha qui puga rebatre el Cerdà, compti que tot el poble és d'ell. Si surt algú que amb una mica de sort li faci cara, ja li responc que de prompte li pendrà la meitat de les forces.. ¡Bèn dolents, dolents…! Cregui que no passen de dues dotzenes, comptant-hi els forasters, i encara aquestes dues dotzenes són temibles com a braços del Cerdà. Sense ell… uns amb altres per un got de vi se'n faria lo que es volgués. ¡Ara, tingui ben en compte que el Cerdà val per tots! ¡Pensi que és dolent com un mal gra, que està endimoniat fins dalt de tot, i, com que està compromès fins a l'ànima, farà el diable quatre al jugar-se el tot pel tot. Cal reconèixer-ho, don Ramon: la situació és grave, compta amb bons padrins, i aquest home no s'aturarà davant del més gros disbarat.

Response: L'altre feix de nervis d'en Llissàs.


Instruction: Què va escoltar el narrador?

Context: Vaig sentir un gemec a prop meu. L'havia esclafit aquella dona que poca estona abans m'havia parlat de que tenia a mar tota la seva família. Estava immòbil, estirada, com enravenada de fred, pàl·lida, amb els ulls astorats. El cap li tremolava lleument, i les dents li debategaven. Sos llavis descolorits repetien un mot, sempre el mateix.  Menut!… menut meu!…  La infeliç, aireferida de bogeria, en aquells moments de suprema angúnia no es recordava del seu marit ni dels fills grans, que amb llur treball la mantenien; ni semblava que els veiés tan sols: no es recordava més que del fill petit, del que res podia donar-li, però que més necessitat estava del seu amor i de la seva cura. No sé què hi havia de tendre i de fondament maternal, en aquesta aberració. Dues o tres vegades vaig haver d'ajupir el cap entre la gentada per amagar les meves llàgrimes.,  Els sardinalers anaven venint, però no podien guanyar gaire camí, perquè les capritxoses evolucions de la mànega els obligaven a una marxa sinuosa. Tan aviat emproaven cap a les roques de llevant (entre les quals, el mar, ara encongint-se, ara reinflant-se, feia difícil l'atracada), com s'encaminaven cap a nosaltres o arrumbaven de dret a garbí. Es diria que la mànega els perseguia intencionadament, bé que guardant certa distància, entretenint-se amb una caça que no se li podia escapar. En un moment, sense soroll de cap mena, en mig d'aquell silenci d'esglai que s'havia apoderat de la naturalesa, passava fantàsticament d'una banda a l'altra de l'ensenada. Altres vegades marxava a poc a poc o s'aturava, donant voltes sobre si mateixa; però era tan llisa i d'un to tan igual, que aquestes voltes eren de mal reparar, i sols s'endevinaven per l'ondulació que davallava en espiral per la trompa.

Response: Un gemec.


Instruction: Amb quins altres noms es coneix Hesbon?

Context: Hesbon o Heixbon (àrab: حشبون, Ḥaxbūn; hebreu: חשבון) va ser una antiga ciutat situada a l'est del Jordà, a l'altura de Jericó, entremig dels rius Jabbok i Arnon.,  Als seus inicis pertanyia als moabites però els seus veïns del nord, els amorites, la van ocupar poc abans de l'arribada dels israelites des d'Egipte. Va ser la capital de l'estat amorita de Sehon, rei dels amorreus. Ocupada pels hebreus, Josuè la va assignar a la tribu de Rubèn, però els moabites els van expulsar. Alexandre Janeu la va incorporar als seus dominis.,  Claudi Ptolemeu l'esmenta amb el nom d'Esbuta o Esbouta (Ἐσβούτα) i Plini el Vell parla dels Arabes Esbonitae probablement referint-se als habitants de la ciutat. Eusebi de Cesarea i Jeroni d'Estridó l'esmenten amb el nom d'Esbus o Esbous (Ἐσβούς), i diuen que era un lloc de certa importància a una distància de vint mil passes del riu Jordà. En una moneda del temps de Neró el nom apareix com Heeba; altres monedes més abundoses són del temps de Caracal·la on la ciutat porta el nom el nom d'Exbou (ΕΞΒΟΥ). Una eparquia es deia Esbous (Ἔσβους). A les actes del concili de Calcedònia es parla d'una polis Esbounton (πόλις Ἐσβοῦντων), encara que el geògraf Hièrocles no la menciona. Sota els àrabs es va dir Khosban. Modernament la comarca s'anomenà Wadi Hesban i la ciutat Husban. Hi ha les ruïnes d'un temple d'Astarte.

Response: Amb Heixbon.


Instruction: Què han fet Tanquem els CIE i el Centre de Defensa dels Drets Humans Irídia?

Context: La plataforma Tanquem els CIE i el centre de defensa dels drets humans Irídia han presentat una denúncia contra un dels comandaments de la policia espanyola del Centre d'Internament d'Estrangers de la Zona Franca de Barcelona per una presumpta agressió racista a un intern algerià de dinou anys. En la denúncia, recollida per Europa Press i presentada aquest diumenge davant el jutjat de guàrdia, els advocats Andrés García i Marta Bolinches acusen el cap de policia d'un delicte de lesions i un altre contra la integritat moral, amb els agreujants d'actuar per motius racistes i abús de superioritat. La nit del dimecres 26 de juliol, aquest comandament va agredir, presumptament, el jove. Quan ho van saber l'endemà, uns cinquanta interns van començar una vaga de fam per a exigir respecte i un tracte digne, segons Tanquem els CIE i Irídia. Després, el policia va conduir aquest intern a un espai del centre en el qual no hi ha càmeres de videovigilància i, acompanyat de quatre agents més que suposadament ho van veure tot, va començar a cridar-li molt fort en castellà. Quan el jove va dir-li que no l'entenia, l'agent va clavar-li ‘una bufetada molt forta amb la mà oberta', segons la denúncia. Tanquem els CIE i Irídia recullen, en la seva denúncia, que l'intern va presentar una queixa per aquests fets al director del centre i asseguren que li ha respost que el policia li demanarà perdó, però encara no ho ha fet. Les dues entitats denuncien que, pel fet de ser algerians i no parlar ni entendre el castellà, els interns reben moltes vegades un tracte injust, discriminatori i fins i tot humiliant. Càmeres de videovigilància En la denúncia, demanen al jutjat que citi a declarar com a investigat aquest comandament policíac i que, com a mesura cautelar molt urgent, suspengui l'expulsió del jove suposadament agredit i dels testimonis dels fets perquè se li pugui prendre declaració. També demanen al jutjat que requereixi a l'àrea d'assumptes interns de la policia espanyola les imatges registrades per les càmeres de videovigilància del CIE i que s'aporti també la documentació de l'atenció mèdica que el jove va rebre al centre

Response: Han presentat una denúncia contra un dels comandaments de la policia espanyola del Centre d'Internament d'Estrangers de la Zona Franca de Barcelona.


Instruction: Quina decisió pren el narrador de la història?

Context: Jo, aleshores, ja no sabent què fer, vaig pendre el determini de no alçar més els ulls enlaire. Caminaria sense parar, per avingudes i places, per passatges i travessies, per allà on se'm presentés, però mirant sempre a terra, decidit a perdre'm, a negar-me en les profunditats desconegudes de la ciutat, a emancipar-me així de la tutela humiliant, que no em volia abandonar al meu albir. Vaig rependre la marxa, resignat a caminar, encara que fos com l'Ahseverus de la llegenda, que hi està condemnat per tots els segles. Anava amb la vista clavada a terra, i l'un darrera l'altre veia canviar els trossos de paviment del carrer, aquí empedrat, allà ensocat, esfaltat el de més amunt, segons els indrets per on passava. Els edificis només els podia veure fins a certa alçada, però pel tros vist endevinava el restant… Ara venia l'escalinata d'una església, ara el parterre d'un jardí, ara els subterranis d'un magatzem, ara els pilans d'un pòrtic, ara el sòcol d'un monument.,  Amb la llarga caminada jo em sentia cansat, aclaparat, retut. No poder alçar el cap enlaire era un suplici i encara m'afadigava més. Jo que aleshores aixeco un xic la vista, encara que sense arribar a mirar al cel. Quina visió més calmosa! Em trobava en un barri quiet i modest, com de vila o ciutat forana, tot ple d'intimitat i de recolliment. Per tot arreu es veien botiguetes d'objectes religiosos: en les unes venien sacres, viacrucis, imatges de pietat; en altres, breviaris, novenes i demés llibres de devoció. I el més estrany era que les casetes d'aquell barri devot, semblava que de tant menudes i neulides ni es poguessin tenir dretes, i que apilotades les unes amb les altres s'aguantessin totes arrambant-se a les macisses parets d'un edifici immens que els feia d'esquena i de contrafort.,  Alçant una mica més els ulls, vaig reconèixer el grandiós edifici tot seguit. Era la Catedral, la Catedral superba, tota eriçada d'arestes i pinacles, però no veia l'agulla enlloc… Em va caldre recular algunes passes per a descobrir-la. És que em venia verticalment a damunt mateix del cap…

Response: No alçar més els ulls enlaire.


Instruction: Qui va ser Dànat de Vlöre?

Context: Dànat de Vlöre o Dànax d'Aulònia (Aulònia, Il·líria, actual Vlorë, Albània, s. IX -Gagliano del Capo, Itàlia, s. IX) fou un diaca albanès. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.,  Originari d'Aulònia, a Il·líria, anà al Salento (Pulla, Itàlia), on fou diaca al santuari de Santa Maria di Leuca. Durant un atac sarraí al santuari, va prendre el copó amb la Sagrada Forma, amb la intenció de salvar-lo de la profanació, portant-la a Montesardo. Fou, però, ferit a mig camí; abans de morir, per evitar la profanació, prengué les hòsties i les menjà.,  Altres fonts esmenten una història similar, però situada a les persecucions romanes del segle III, fent que Dànat fos un soldat albanès convertit al cristianisme i que es negà a fer sacrificis als déus, essent llavors lapidat a Il·líria.,  Probablement és un sant llegendari, el culte al qual fou portat a la Pulla pels monjos basilians que s'hi establiren; llavors se'n faria la història que el situa a la regió.,  Venerat com a màrtir, al lloc de la seva mort, prop de San Dana (Gagliano del Capo), s'aixecà una estela en record seu.

Response: Un diaca albanès.


Instruction: On se situa la història?

Context: En aquelles valls ombrívoles, perpètuament entelades per boires de misteri, cap cas tan estrany com el de l'Úrsula.,  Donassa com era i més espigada que un pollancre… mai de la vida l'havia vist menjar ningú.,  Fos a migdiada, fos al vespre, quan s'aplegaven els sirvents del Mas al voltant de la llar fumosa, ella trobava enginy de fer-se fonedissa. Arribada que era l'hora del repàs, prenia el seu platet de rellisquentes, i tau, tau, s'esmunyia cap a un recó fosc, als esglaons del corral o al passadís de l'entrada, com si anés a fer una malifeta. Aprofitava per escorre's el començament de l'àpat, quan tothom, mossos i mosses, s'empassava a crema-dent les primeres cullerades. Prou feines tenien tots en semblant punt per a poder distreu-re's en res més… i ella aleshores passava silenciosa i llisa com un clap de núvol, anant-se a fondre en el seu amagatall.,  Ho feia tan a la quieta, allò d'allunyar-se de la vista dels demés, que quasi mai ningú se n'adonava. I, si per atzar ho veia algú, ni en feia cas per la costum que hi tenia. Només se'n parlava a voltes, quan hi havia algun mosso llogat de poc, que s'estranyés de la facècia…,  Una vetlla, a l'hora de sopar, un llenyataire que era al Mas de molts pocs dies, va preguntar amb estranyesa:,  -Per què fa això aquesta dona?,  -Perquè és dóna pena de que la vegin…,  -De que la vegin quan menja?…

Response: En aquelles valls ombrívoles.


Instruction: Qui és Pilar Castillejo?

Context: Pilar Castillejo i Medina (Ripollet, 1969) és una física i política catalana.,  Es va llicenciar en Ciències Físiques a la UAB i es va dedicar durant un temps a la docència i a la recerca. Però principalment ha centrat la seva trajectòria laboral en la informàtica, tant en el sector públic com en el privat. Va entrar com a regidora en les eleccions de 1999 per COP-Compromís per Ripollet. Va ser triada regidora l'any 2015 dins la candidatura Decidim Ripollet, i ho ha estat des de llavors interrompudament. Ha militat a més, a l'Assemblea d'Unitat Popular, en l'àrea d'internacional. Des de les eleccions municipals de 2015, és primera tinenta d'alcaldia de l'Ajuntament de Ripollet. Des de COP-Compromís per Ripollet, va treballar per la integració de les Candidatures Alternatives del Vallès dins de la CUP.,  De cara a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, va ocupar el desè lloc de la llista de la CUP-CC per la circumscripció de Barcelona. No va ser elegida diputada al Parlament, però, arran de la dimissió d'Antonio Baños, es va postular com a substituta. El mes d'octubre següent va deixar l'escó seguint les polítiques de partit.

Response: És una física i política catalana.


Instruction: Què era la gerúsia?

Context: Gerúsia  (en grec antic γερουσία) era el consell d'ancians (γέροντες \gerontes\), l'equivalent al senat a la major part dels estats doris. Especialment s'utilitzà aquest nom per assenyalar al senat d'Esparta.,  La gerúsia era un organisme legislatiu i executiu, i estava presidida pels dos reis que tenia Esparta, un de la dinastia euripòntida i l'altre de l'agíada que la dirigien alternativament. Heròdot diu que el rei que presidia tenia dos vots, però Tucídides aclareix que el vot del president era el decisiu en cas d'empat.,  Els components de la Gerúsia eren d'origen aristocràtic en un nombre de vint-i-vuit, més els dos reis, amb un total de trenta membres. Cap dels membres de la gerúsia, amb excepció dels reis, podia tenir menys de seixanta anys, l'edat en què ja s'havia acabat el servei militar. Aristòtil diu que el càrrec es donava només a les persones de caràcter distingit com a premi de la seva virtut. Per elegir els que havien de formar part de la gerúsia es reunia l'Apel·la o assemblea de ciutadans, que donaven el seu vot per aclamació. Cada un dels candidats es presentava davant de l'assemblea que manifestava la seva opinió amb aclamacions que variaven en intensitat segons la popularitat de cada un. Aquestes manifestacions eren escoltades per un grup de persones situades en un edifici proper que valoraven la intensitat dels crits, però no sabien a favor de quina persona es donaven. Els que havien tingut més aclamacions eren els que formaven part de la gerúsia.,  El càrrec de conseller o geront era vitalici i a més les seves decisions no tenien responsabilitat civil o penal. Les seves funcions eren deliberatives, judicials i executives. En les deliberacions, preparaven decrets preliminars que havien de ser aprovats per l'assemblea. Els hi corresponia la iniciativa de canviar les lleis. Com a tribunal penal podien condemnar a mort o castigar amb l'atímia, o privació de drets civils, sense cap mena de restricció legal, i per això Aristòtil els acusava de dictar sentències interessades o sota suborn. L'aprovació definitiva de les lleis de la gerúsia eren portades a l'Assemblea d'homes lliures d'Esparta que sempre tenien l'última paraula.,  Sembla que tenien, com l'Areòpag a Atenes, una funció de supervisió i inspecció de la vida dels ciutadans espartans, i segons Aulus Gel·li, tenien una mena d'autoritat moral i patriarcal per fer complir les maneres de fer i la disciplina dels antics. De totes maneres no està clar el tipus de funcions específiques en aquest sentit, ja que les institucions espartanes van anar canviant amb el temps, fins que en un moment donat l'òrgan principal legislatiu i administratiu era el conjunt dels cinc èfors que es van atribuir algunes de les antigues funcions dels reis i van assumir en una part important el paper de la gerúsia, tot i que sempre havien tingut un paper de censors sobre les seves activitats.

Response: Era el consell d'ancians equivalent al senat a la major part dels estats doris.


Instruction: Què explica el mite sobre Alcoi?

Context: Diu la llegenda fundacional d'Alcoi que, al segle XIII, Sant Jordi va fer un paper molt destacat en la defensa de la ciutat. Per això, des de llavors, és el patró de la vila d'Alcoi i cada any s'hi fan unes de les festes de moros i cristians més destacades en honor seu. Durant quatre dies, milers d'alcoians es vesteixen de cristians i de sarraïns per a rememorar els moments més destacats de la gesta. La festa es divideix en quatre jornades: el dia de la música, el dia de les entrades, el dia de Sant Jordi i el dia de l'alardo. Aquesta seqüència serveix per a recrear, amb tota mena de detalls, el setge, les negociacions i la presa de la ciutat d'Alcoi de l'any 1276. Els actes arrenquen el divendres al vespre amb el dia de la música, que és quan les bandes fan l'entrada a la ciutat. Enguany serà una jornada especial perquè se celebren un parell d'aniversaris musicals: la Societat Musical Nova d'Alcoi fa 175 anys i l'Himne de Festes de Moros i Cristians d'Alcoi, 100. Dissabte és el dia de les entrades, amb la presentació de les esquadres mora i cristiana. Són dues grans cercaviles –al matí es fa la cristiana i a la tarda, la mora– en què desfilen milers de festers agrupats en diverses filades. La música, la riquesa dels vestits, el maquillatge i els accessoris omplen els carrers de la ciutat. Diumenge, el dia de Sant Jordi, es farà la part més religiosa i solemne de la festa: es trauran en processó dues vegades les relíquies del sant patró. Després es farà la Retreta, una desfilada informal de carrosses guarnides i il·luminades. Un dels elements més destacats de la jornada és el sant Jordiet, un nen escollit per sorteig que representa el patró dels alcoians. La festa s'acabarà dilluns, el dia de l'alardo, en què es representarà el complicat assalt final de la ciutat. Durant tota la jornada, moros i cristians faran escaramusses pels carrers del poble, s'intercanviaran la possessió del castell i negociaran la rendició sense èxit. Finalment, com explica la llegenda, els cristians es proclamaran vencedors de la festa i, quan arribi la nit, el Sant Jordiet traurà el cap entre els merlets del castell

Response: Que Sant Jordi va fer un paper molt destacat en la defensa de la ciutat.


Instruction: Què ha afirmat JxCat?

Context: JxCat ha assegurat que Carles Puigdemont, Jordi Sànchez, Josep Rull, Jordi Turull no designaran cap diputat substitut perquè exerceixi els seus drets com a diputats, com ja ho han fet Oriol Junqueras i Raül Romeva. El grup parlamentari apunta que els tres presos polítics i Puigdemont continuaran exercint el vot per delegació, acollint-se al mateix mecanisme que han usat abans de l'ordre de suspensió per part del jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena. JxCat interpreta que el parlament no ha suspès els sis diputats com ho va ordenar Pablo Llarena i que la seva situació no ha canviat. Per tant, no pensen registrar a la cambra, si més no ‘d'entrada', cap document que faci variar l'exercici del seu vot. Ho ha explicat el portaveu de JxCat, Eduard Pujol. La mesa del parlament haurà de decidir com procedir demà o dijous, que és quan s'han de votar les resolucions del debat de política general. Perquè a hores d'ara JxCat i ERC interpreten de manera diferent com s'ha d'aplicar l'acord a què van arribar i que s'ha materialitzat aquest migdia en dues votacions al parlament. Les divergències entre tots dos grups s'han tornat a palesar. Els vots de Junqueras i Romeva, per tant, comptaran en les votacions de les propostes de resolució del debat de política general i s'haurà de veure què fa la mesa amb el vot dels quatre diputats de JxCat. Junqueras i Romeva no han trigat a acollir-se a la via que el parlament ha aprovat aquest migdia per delegar el vot i la resta de drets en un altre diputat del seu grup parlamentari, tot i que abans la cambra ha fet un gest de sobirania refusant la suspensió dels sis diputats processats i amenaçats per Pablo Llarena. La CUP s'ha oposat a aquesta via de substitució dels diputats perquè considera que és una manera d'adequar-se a la resolució del jutge del Tribunal Suprem perquè s'apliqui l'article 384 bis de la llei d'enjudiciament criminal als diputats processats per rebel·lió. El mecanisme s'ha aprovat amb el suport de JxCat, ERC i els comuns. El cas de Puigdemont és molt important per a JxCat perquè, si designés un substitut, això podria implicar la seva suspensió com a diputat i, per tant, faria definitivament inviable que fos restituït durant la legislatura. L'acord entre JxCat i ERC estableix que han de ser els diputats amenaçats per Llarena que, individualment, facin la petició de designació d'un substitut. Més informació: El parlament refusa de suspendre els diputats però esquiva l'enfrontament amb Llaren

Response: Que Carles Puigdemont, Jordi Sànchez, Josep Rull, Jordi Turull no designaran cap diputat substitut perquè exerceixi els seus drets com a diputats, com ja ho han fet Oriol Junqueras i Raül Romeva


Instruction: Qui és Núria Añó?

Context: Núria Añó i Bautista   (Lleida, 10 de febrer de 1973) és una escriptora catalana. Va viure a Mollerussa fins als 19 anys. Estudià Filologia Catalana i Llengua Alemanya. A més de novel·lista és també traductora i ponent en col·loquis i congressos internacionals de temàtica literària, on sol parlar del seu procés de creació literària.,  Añó començà escrivint contes de ben jove i publicà el seu primer relat l'any 1990. Alguns d'aquells relats foren publicats en llibres antològics. L'any 1996 fou guardonada amb el XVIII Premi Joan Fuster Ciutat d'Almenara. El seu relat de ficció 2066. Comença l'etapa de correcció fou traduït el 2006 a l'espanyol / castellà, francès, anglès, alemany, italià i polonès. La versió anglesa d'un altre text, Presagi, relat contra la violència de gènere, publicat per primera vegada el 2005, s'edità a l'anglès a la revista literària americana When Women Waken el 2013.,  L'estil literari d'Añó és molt ambiciós i arriscat, s'enfoca en la psicologia dels distints personatges, en general antiherois evitant el maniqueisme.\ Els personatges són més importants\ als seus llibres \que l'argument\, degut a \una introspecció, una reflexió, no sentimental, però des d'un punt femení\. Les seves novel·les engloben molts temes, tracta temes actuals, problemes de rellevància social i és freqüent que el fons de les seves històries no es conti. Añó incita al lector a descobrir el \sentit profund\ i a involucrar-se en els fets presentats.

Response: Una escriptora catalana.


Instruction: Qui era Tetis?

Context: Tetis (en grec Τηθύς Têthýs) segons la mitologia grega, era la més jove de les titànides i la mare de tots els déus fluvials. En la literatura sovint se l'ha confós amb nereida de nom idèntic Tetis (mare d'Aquil·les).,  Tetis era una deessa filla d'Úranos (el pare Cel primordial) i Gea (la mare Terra), juntament amb les seves cinc germanes formava el grup de les Titànides. Anàlogament, els seus 6 germans formaven el grup dels Titans.,  Tetis es va unir al seu germà Oceà i van tenir les tres mil oceànides (o nimfes del mar) i tots els oceànits, els rius del món, així com les fonts i llacs.,  Va ser dida d'Hera durant la Titanomàquia que va enfrontar els titans amb els olímpics. Aquesta li va explicar que no estava satisfeta amb Cal·listo i el seu fill Arcas, aleshores Tetis els va condemnar a no poder baixar mai del cel i els va convertir en les constel·lacions Ossa Major i la Menor. Des d'aquell moment, donen voltes i serveixen com a punt d'orientació.,  A vegades, fins i tot en època clàssica, se l'ha confós amb una altra deessa del mar, la nimfa també anomenada Tetis. Aquesta nimfa era esposa de Peleu i mare d'Aquil·les. Alguns mites impliquen una segona generació d'aquesta Tetis en els quals apareix com a àvia d'algun personatge.,  Tot i aparèixer en la literatura mitològica grega, no s'han trobat proves del seu culte. Burket creu que, si mai va tenir culte, devia ser tan antic que potser va ser substituït per altres divinitats; per arribar a aquesta afirmació es basa en l'episodi de la Ilíada conegut com \La decepció de Zeus\, en què gairebé no té intervenció. Segons aquest autor el nom podria ser una transformació de Tiamtu, una deessa de la regió de l'Arcàdia també anomenada Tâmtu, paraula que també vol dir «el mar», probablement amb el mateix origen que la deessa mesopotàmica Tiamat. Una altra possibilitat seria que tingués relació amb el terme del grec antic ἡ τήθη (têthe, «dona d'edat avançada») i llavors seria la deessa mare o deessa àvia, cosa que coincideix amb diversos relats que la descriuen com una dona molt gran.,  Segons Robert Graves la paraula \nodrir\, en grec antic ἡ τίτθη (tîtthe) és l'arrel que identifica diverses deesses de temps antics d'importància capital, en Tetis es pot notar a través del mite d'Hera de la qual en va ser dida.,  De vegades és representada en forma de dona vella, de vegades no tan gran, però amb ales o envoltada d'aigua. Una de les poques representacions que queden de Tetis i que s'ha pogut identificar amb certesa gràcies a una inscripció adjunta és el mosaic del segle IV trobat en unes termes d'Antioquia. Aquest mosaic va ser traslladat als Estats Units d'Amèrica i estava dins l'edifici Dumbarton Oaks, després es va portar a la Harvard Business School de Boston, Massachusetts.,

Response: La més jove de les titànides i la mare de tots els déus fluvials.