Kollektiivlepingutega seotud väljakutsed ELis (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni nimel Jan Anderssoni koostatud raport kollektiivlepingutega seotud väljakutsete kohta ELis.
Jan Andersson
raportöör. - (SV) Proua juhataja, loodan, et komisjoni esindajad saabuvad peagi. Nad ei ole veel kohale jõudnud.
Kavatsen alustuseks rääkida raportist üldiselt. Oleme Euroopa Parlamendis mitmel korral arutanud, millist poliitikat tuleks globaliseerunud ühiskonnas ajada. Edukaks olemiseks ei peaks me konkureerima madalapalgaliste töökohtade pärast, meil peaksid olema korralikud töötingimused, me peaksime keskenduma inimkapitalile, inimestele, investeeringutele ja ka muule. Samuti oleme mitmel korral arutanud, kuidas saavutada tasakaal avatud piiride ja tugeva sotsiaalse küljega Euroopa Liidu vahel, ning jõudnud arusaamale, et see tasakaal on oluline. Lisaks on meil sageli kõne all olnud inimeste võrdne kohtlemine vaatamata nende soole, etnilisele päritolule või kodakondsusele ja selle tähtsus; ning me oleme sedastanud, et võrdne kohtlemine ja mittediskrimineerimine peaksid olema esmatähtsad.
Raportis käsitletakse vajadust avatud piiride järele. Meie komisjon toetab avatud piire, millele ei kehtestata kitsendusi ega üleminekuaega, kuid samal ajal peaksime kujundama sotsiaalse Euroopa Liidu, kus meie konkurents ei seisne madalamate palkade, viletsamate töötingimuste jms pealesurumises.
Raportis on vaatluse alla ka võrdse kohtlemise põhimõte, s.t töötajate võrdne kohtlemine ja mittediskrimineerimine olenemata nende kodakondsusest. Ei tohi lubada, et Läti, Poola, Saksamaa, Rootsi või Taani inimesi koheldakse samal tööturul erinevalt. See on ka raportis tehtavate ettepanekute lähtepunktiks. Kõige olulisemad ettepanekud puudutavad töötajate lähetamise direktiivi, sest raportis viidatud kohtuotsustest kolm käivad just lähetatud töötajate kohta. Ülimalt oluline on mitte muuta töötajate lähetamise direktiivi miinimumstandardite direktiiviks.
Direktiivis on tegelikult sätestatud kümme miinimumnõuet, mida tuleb täita. Need tingimused peavad seal olema, kuid kõige aluseks on võrdse kohtlemise põhimõte. Seega peame seda selgelt väljendama. Kõiki tuleb kodakondsusest sõltumatult võrdselt kohelda. Mis tahes tööturul, näiteks Saksamaal Alam-Saksi liidumaa tööturul täidetavad tingimused peaksid kehtima kõigi töötajate suhtes, ükskõik kust nad pärit on. Tegemist on tähtsa põhimõttega, mis peab pärast tehtud kohtuotsuseid veelgi selgemaks saama.
Teine oluline mõte on see, et meie tööturumudelid on erinevad. Ellurakendamisel peaks kõigil nendel mudelitel olema võrdne väärtus. Direktiivis vajavad muutmist ka mõned teised kohad. Lisaks peame täiesti selgelt välja ütlema, et streigiõigus on põhiseaduslik õigus, mida ei saa pidada vähem tähtsaks kui liikumisvabadust. See on nii kirjas uues lepingus, kuid on teisel kujul olemas ka esmases õiguses.
Kolmandaks ei tohi Euroopa ühenduse õigus minna vastuollu Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooniga. Rüfferti kohtuasi puudutab riigihangete kohta käivat ILO konventsiooni. Käesoleval juhul kohaldatakse neid töötingimusi, mis kehtivad töö tegemise kohas. Just sel põhjusel esitasimegi oma ettepanekud. Enne kui asun arutelu kuulama, tahaksin veel kasutada võimalust tänada kõiki asjaosalisi, näiteks variraportööri, konstruktiivse koostöö eest.
(Aplaus)
Vladimír Špidla
Proua juhataja, daamid ja härrad, palun kõigepealt vabandust oma väikese hilinemise pärast. Kahjuks ei osanud ma aimata, kui tihe liiklus praegu teedel on.
Daamid ja härrad, Euroopa Kohtu hiljutised otsused Viking Line'i, Lavali ja Rüfferti kohtuasjades on vallandanud Euroopa Liidu tasandil ulatusliku arutelu töötajate õiguste kaitse üle seoses üha suurema üleilmastumise ja tööjõu liikuvusega. Euroopa tööturu korralikuks toimimiseks peame kehtestama head reeglid. Töötajate lähetamise direktiiv on üks peamisi vahendeid selle saavutamiseks. Tuletan meelde, et direktiiviga soovitakse leida tasakaal ajutiselt teise liikmesriiki lähetatud töötajate sobiva kaitstustaseme ning siseturuteenuste vaba liikumise vahel.
Komisjon on võtnud endale eesmärgiks tagada, et asutamislepingus ette nähtud põhivabadused ei läheks vastuollu põhiõiguste kaitsega. Komisjon on väljendanud soovi algatada avalik arutelu kõigi mõjutatud poolte osalusel, et saaksime kõnealuste Euroopa Kohtu otsuste mõju üheskoos analüüsida. Selline arutelu on ülimalt tähtis, sest selle käigus selgitataks praegust õiguslikku olukorda ja võimaldataks lõppkokkuvõttes liikmesriikidel teha sobivad õiguslikud ümberkorraldused. 9. oktoobril 2008 korraldas komisjon selleteemalise foorumi, millel osalesid kõik huvitatud pooled. Foorumist peaks saama selle hädavajaliku arutelu lähtepunkt.
Komisjon on nõus, et töötajate suurem liikuvus Euroopas on toonud kaasa uued väljakutsed, sest see on seotud tööturgude toimimise ja töötingimuste reguleerimisega. Komisjoni arvates asuvad just sotsiaalpartnerid kõige paremal positsioonil, et vastata väljakutsetele ja soovitada võimalikke parandusmeetmeid. Seepärast on komisjon palunud Euroopa sotsiaalpartneritel analüüsida Euroopa kodanike suurenenud mobiilsuse ja Euroopa Kohtu otsuste mõju. Mul on ülimalt hea meel, et Euroopa sotsiaalpartnerid on sellele palvele vastanud. Komisjon toetab nende tööd nii, nagu vaja.
Komisjon tahaks teada anda, et Euroopa Kohtu otsusest kõige enam mõjutatud liikmesriigid tegelevad parajasti õiguslike ümberkorraldustega, mis tagavad kooskõla Euroopa Kohtu praktikaga. Komisjon ei nõustu ettepanekuga lisada töötajate lähetamise direktiivi viide vabale liikumisele. Niisugune täiendus tooks paratamatult kaasa vääritimõistmise direktiivi ellurakendamisel, sest sellega jääks varju erinevus kahe töötajate kategooria, lähetatud töötajate ja võõrtööliste vahel. Ma rõhutaksin, et ilmselgelt on lähetatud töötajate ja võõrtööliste vahel vahe.
Komisjon jagab Euroopa Parlamendi seisukohta, et töötajate lähetamise direktiivi toimimist ja rakendamist tuleb parandada. Selles kontekstis meenutaksin, et 2008. aasta aprillis kiitis komisjon heaks liikmesriikide soovituse teha ulatuslikumat halduskoostööd eesmärgiga kõrvaldada praegused puudused. Komisjon toetab ulatuslikumat koostööd ka oma kavaga luua tulevikus liikmesriikidest pärit ekspertide kogu. Komisjon usub, et Lissaboni lepingu ettepaneku raames tugevdatakse sotsiaalseid õigusi märkimisväärselt mitmesuguste muudatuste abil, mille hulka kuuluvad näiteks uued sotsiaalsed klauslid, tänu millele tuleb kõikides Euroopa Liidu poliitikavaldkondades arvestada sotsiaalküsimusi, ja ka õiguslikult siduv viide põhiõiguste hartale.
Małgorzata Handzlik
siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni arvamuse koostaja. - (PL) Proua juhataja, meil täna arutusel olevas raportis on praegusest töötajate lähetamise direktiivist tehtud kollektiivlepingutega seotud väljakutse. Ma mõistan, et Euroopa Kohtu otsused ei pruugi olla mõnele liikmesriigile meeltmööda. Sellegipoolest tagavad nad tasakaalu direktiivi kõigi eesmärkide - teenuse osutamise vabaduse võimaldamise, töötaja õigustest kinnipidamise ja ausa konkurentsi põhimõtete järgimise - vahel. Tahaksin rõhutada, et sellise tasakaalu säilitamine on meie jaoks vältimatu.
Direktiivi korrektse rakendamisega seotud põhiprobleem on selle ebaõige tõlgendamine liikmesriikides. Me peaksime seega keskenduma pigem tõlgendamisele, mitte aga direktiivi tegelikele sätetele. Ennekõike vajame seetõttu põhjalikku analüüsi liikmesriikide tasandil. Seeläbi saame tuvastada kohtuotsustest tulenevad raskused ja võimalikud meie ees seisvad ülesanded. Niisiis usun, et praeguses etapis peaksime hoiduma direktiivi muutmise taotlemisest. Oluline on meeles pidada, et töötajate lähetamine on lahutamatult seotud teenuste osutamise vabadusega. See vabadus on üks Euroopa ühisturu aluspõhimõtetest. Mitte mingil juhul ei tohiks seda võtta kollektiivlepingute kitsendusena.
Tadeusz Zwiefka
õiguskomisjoni arvamuse koostaja. - (PL) Leian, et teemaga seotud veendumustele vaatamata on Euroopa Kohtu otsuste kritiseerimine lubamatu. Kohus on sõltumatu ja erapooletu institutsioon, mis on Euroopa Liidu toimimiseks eluliselt tähtis. Me ei pruugi õigusnormidega nõus olla ja muidugi on meie võimuses ka seda muuta, kuid ma ei saa lubada kohtu kritiseerimist. Kohus langetab oma otsused alati kehtivate õigusaktide alusel.
Tahaksin täna arutusel olevate küsimustega seoses toonitada kaht olulist punkti. Esiteks ei mõjuta kohtu otsused kuidagi kollektiivlepingute sõlmimise vabadust. Teiseks tohivad liikmesriigid kohtu selgituste kohaselt kehtestada miinimumstandardeid üksnes töötajate lähetamise direktiiviga 96/71/EÜ ette nähtud valdkondades. Kohus tunnustab kollektiivse tegutsemise õigust põhiõigusena, mis on osa ühenduse õiguse üldpõhimõtetest. Samal ajal on teenuste vaba liikumise põhimõte koos teiste siseturu vabadustega samavõrd oluliseks aluseks Euroopa lõimumisele.
Mis puudutab seda raporti osa, kus raportöör kutsub üles töötajate lähetamise direktiivi läbi vaatama, sest väidetavasti läheb kohtu tõlgendus seadusandja kavatsustega vastuollu, siis sellega ei ole ma sugugi nõus.
Jacek Protasiewicz
Proua juhataja, igal aastal töötab Euroopa Liidu territooriumil umbes miljon inimest, kes on lähetuses riigis, mis ei ole nende tööandja peakontori asukohariik.
Viimastel aastatel on vaid mõnel üksikul juhul olnud probleeme direktiivi ja kõnealust valdkonda reguleeriva Euroopa Liidu õiguse sätete tõlgendamisel. Euroopa Kohus on neid üksikuid juhtumeid arutanud. Laias laastus on leitud, et probleem ei tulene mitte direktiivi sisust, vaid pigem liikmesriigi suutmatusest direktiivi korralikult rakendada. See näitab, et töötajate lähetamise reguleerimiseks mõeldud Euroopa Liidu õigusakt on mõistlik ja hästi koostatud. Ainus võimalik probleem puudutab selle elluviimist liikmesriikides.
Loomulikult ei tähenda see, et õigusakt on maksimaalselt hea. Siiski tuleb märkida, et esiteks kaitstakse kõnealuse direktiiviga töötajate põhiõigusi, pakkudes neile miinimumtagatisi tasu, töötervishoiu ja -ohutuse osas. Teiseks ei välistata direktiiviga võimalust jõuda kollektiivlepingutes minimaalsetest töötingimustest soodsamate kokkulepeteni. Seda asjaolu tahaksin ma eriliselt rõhutada. Samal ajal on direktiivis saavutatud suurepärane tasakaal teenuste osutamise vabaduse ja teise riiki teenuseid pakkuma lähetatud töötajate kaitse vahel. Seepärast leppisime Jan Anderssoni raportis kokku, et palume komisjonil direktiivi veel kord arutada. Me ei ole absoluutselt nõus arvamusega, et tegemist on viletsa direktiiviga ja et Euroopa õigusakte selles valdkonnas on vaja kiiremas korras põhjalikult muuta.
Stephen Hughes
fraktsiooni PSE nimel. - Proua juhataja, avaldan härra Anderssonile kiitust suurepärase raporti eest. Alustuseks sooviksin tsiteerida osa raporti lõikest 12. Selles öeldakse, et "töötajate lähetamise direktiivi ja teenuste direktiivi seadusandja kavatsus on vastuolus [kohtu] tõlgendustega”. Ma jagan seda seisukohta. Ma olin üks mõlema direktiivi koostajatest ega oleks kunagi osanud arvata, et kohus peab nende põhjal - ja asutamislepingu valguses - tehtud järeldustes majandusvabadusi olulisemaks kui töötajate põhiõigusi.
Kui selline asi aga juhtub, peaks seadusandja reageerima, et taastada õiguskindlus. Euroopa Parlament on kaasseadusandja ja oma resolutsioonis väljendame me väga selgelt, mida tuleks meie arvates teha. Kuid, härra volinik, me ei saa enda seadusandlikke kohustusi täita enne, kui Euroopa Komisjon pole kasutanud oma algatusõigust. Olen Euroopa Parlamendis ametiühingute alal tegutseva fraktsioonidevahelise töörühma aseesimees ja kaaseesistuja. Töörühma on kaasatud kõikide peamiste fraktsioonide esindajad, tänu millele ma kohtun paljude ametiühingute liikmetega - mitte üksnes Brüsselis ja Strasbourgis, vaid ka neist piirkondadest kaugemal - ning võin kinnitada, et kõnealused tasakaalu paigast löövad otsused tekitavad suurt ja üha levivat ärevust. Härra volinik, järgmisel aastal toimuvate Euroopa Parlamendi valimiste valguses on tegemist väga tõsise küsimusega. Kui ametiühingute liikmed otsustavad, et Euroopa on pigem osa probleemist kui lahendusest, siis võib see osutuda väga kahjulikuks kogu Euroopa Parlamendile ja ka demokraatlikule protsessile endale.
Hea meel on kuulda, et teie meelest vajab töötajate lähetamise direktiiv parandamist, sest üks samm, mida me vajame, ongi just direktiivi muutmine vähemalt sel määral, et oleks selge, kuidas kehtestada kollektiivlepingute abil miinimumtingimusi ja -nõudeid ning mil viisil kasutada kollektiivmeetmeid nende kehtestatud õiguste kaitseks.
Seega, härra volinik, kuulake palun siinset otsevalimiste teel moodustatud institutsiooni. Meie ootame tähelepanelikult uudiseid. Kasutage oma algatusõigust ja näidake, et te näete siin vajadust tegutseda.
Luigi Cocilovo
fraktsiooni ALDE nimel. - (IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, ka mina sooviksin tänada härra Anderssoni tema algatuse eest ning kõiki fraktsioone ja raportööre tööhõive- ja sotsiaalkomisjonis vastu võetud lõppteksti valmimisse antud panuse eest. Usun, et Euroopa Parlamendi seisukoht on tõeliselt tähtis. Tahaksin selgitada, et Euroopa Parlament ei sea kahtluse alla kohtu otsuseid ega kritiseeri neid - need on alati õiguspärased -, vaid püüab leida vastuse osaliselt neis otsustes tõstatatud töötajate lähetamise direktiivi tõlgendamise küsimusele.
Vale on arvata, nagu peituks selles vastuses kahtlused seoses teatud põhivabadustega, näiteks vabadusega osutada piiriüleseid teenuseid; me kavatseme seda vabadust täiel määral kaitsta, just nagu me kavatseme kaitsta ausat ja läbipaistvat konkurentsi. Vastuvõetamatu on aga konkurents, mis saab kasu dumpingust, s.t konkurents, mille aluseks on väärarvamus, et teatud aluspõhimõtteid - näiteks ettevõtlusega tegelemise koha valimise vabadust ja mittediskrimineerimise põhimõtet - on lubatud rikkuda. Ükskõik kui palju tõlgendamise teemal ka tähti ei näritaks, see põhimõte tugineb ühesele tõele: teenuse osutamise riigis ei tohiks teha töötajate vahel mingit vahet selle põhjal, kas nad on lähetatud või omal soovil liikuvad töötajad või mis kodakondsusega nad on. Ühesugune kord, sealhulgas streigiõigus, peaks kehtima nii teenuse osutamise riigi ettevõtete kui ka töötajaid lähetusse saatvate ettevõtete puhul.
Leiame, et kõik teistsugused Euroopa mudelid tuleks tagasi lükata ja neisse tuleks suhtuda ettevaatusega. Liikumisvabadus on seotud ka põhimõtetega ning igasugused kõrvalekaldumised kahjustaksid eelkõige Euroopat - ükskõik kuidas kõnealust direktiivi ka ei tõlgendataks.
Elisabeth Schroedter
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Proua juhataja, härra volinik, daamid ja härrad, võrdne kohtlemine on üks Euroopa Liidu aluspõhimõtetest. Liikmesriigid peavad suutma tagada, et seda põhimõtet kohapeal tõesti ka järgitakse. Euroopa Kohus on pannud meid selles küsimuses väga raskesse olukorda. Ma ei saa eitada tõsiasja - mis on muidugi laialt teada -, et vähemalt ühel juhul on komisjon ulatanud selles vallas oma abikäe. Õigust streikida ja õigust pidada kollektiivläbirääkimisi ei saa lihtsalt kahtluse alla seada. Just selles vallas me peamegi tegutsema. Kohtu otsused on loonud Euroopast niivõrd negatiivse kuvandi, et paljud inimesed pööravad Euroopale selja: me ei saa seda lihtsalt tegevusetult pealt vaadata.
Igaüks, kes soovib edendada suuremat liikuvust Euroopas, peab tagama inimeste võrdse kohtlemise kohapeal. Euroopa Kohus on teinud selles küsimuses meile tõelise karuteene ja on lõppkokkuvõttes kahjustanud sotsiaalset Euroopat.
Meie kui seadusandjad peame tekkinud segaduses tegutsema hakkama, sest Euroopa Kohus on toonud nähtavale ka ühe nõrga koha töötajate lähetamise direktiivis, näidates, et probleem tekib siis, kui töötajad osutavad teenuseid. Töötajaid tuleb taas hakata kohtlema kui töötajaid ja just seepärast vajame direktiivi läbivaatamist.
Tuleb tagada põhimõtte "võrdne tasustamine võrdse töö eest” järgimine. Euroopa Kohtu tõlgenduse kohaselt ei ole see töötajate lähetamise direktiiviga enam tagatud. Meil tuleb see direktiiv läbi vaadata, et taastada Euroopa usaldusväärsus, sest ilma selle projektita ei saa me valimiskampaaniat korraldada. Vastasel juhul tekib probleem, et siseturu pakutava vabaduse ja võrdse kohtlemise põhimõtte järgimisega kohapeal satutakse raskustesse.
Nagu härra Cocilovo märkis, ei ole vastuvõetav, et konkurents põhineb kvaliteedi asemel hoopis sotsiaalsel dumpingul. Me peame tegutsema. Palun uuesti Euroopa Parlamenti võtta härra Anderssoni raport praegusel kujul vastu. See on eriti hädavajalik, sest raportis pakutakse muu hulgas välja väga spetsiifiline tegutsemisstrateegia töötajate lähetamise direktiivi läbivaatamiseks. Võrdse kohtlemise põhimõte on sotsiaalse Euroopa põhimõte. Just sotsiaalse Euroopa taastamiseks on meid siia valitud ja seepärast peame raporti vastu võtma.
Ewa Tomaszewska
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Proua juhataja, olen kahetsusega tõdenud, et liiga sageli seatakse majandusvabadused põhiõigustest ja -vabadustest kõrgemale. Eriti kehtib see Euroopa Kohtu otsuste puhul Lavali, Viking Line'i ja muudes kaasustes.
On oluline seada kõnealused õigused tähtsuse järjekorda ning võtta arvesse asjaolu, et inimesed on rahast tähtsamad. Majandusvabadustega seotud õigused ei tohi takistada kellegi ühinemisõigust ega oma õiguste kollektiivset kaitsmist. Eriti oluline on see, et töötajatel on õigus asutada ühendusi ja pidada kollektiivläbirääkimisi töötingimuste üle. Kollektiivläbirääkimiste süsteemid ja läbirääkimiste tulemusena sõlmitavad kollektiivlepingud töötingimuste kohta väärivad tunnustust ja tuge. Lõppude lõpuks tagab ju vastutustundlike sotsiaalpartnerite nõusolek harmoonia ühiskonnas ja loob sõlmitud lepingutega võimaluse saavutada edu. ILO konventsioonid on üks näide sellisest lähenemisviisist.
Kollektiivlepingute valdkonnas meie ees seisev peamine väljakutse on seotud vajadusega arvestada asjaolu, et võõrtöölistele, lähetatud töötajatele ja koduriigi töötajatele tuleb tagada samad õigused. Raportöör väärib seepärast kiidusõnu.
Mary Lou McDonald
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (GA) Proua juhataja, palju aastaid on töötajad ja ametiühingud pannud oma töötingimuste parandamise ja kaitsmise lootused Euroopa Liidule.
fraktsiooni GUE/NGL nimel. Kogu Euroopa töötajatel on õigus inimväärsele tööle ja võrdsele kohtlemisele. Neil on õigus oma töötingimuste parandamiseks organiseeruda, neid avalikult arutada ja kampaaniaid korraldada. Neil on õiguspärane ootus, et seadusega tunnustatakse ja kaitstakse neid õigusi.
Mitmed Euroopa Kohtu otsused, mida Anderssoni raportis näiliselt püütakse käsitleda, kujutavad endast jultunud rünnakut neile põhiõigustele. Kohtu otsused on näidanud rohelist tuld töötajate täielikule ekspluateerimisele. Need peegeldavad praegust õiguslikku olukorda, tõsiasja, et kui töötajate õigused lähevad vastuollu konkurentsieeskirjadega, siis jäävad peale just viimased. Kohtu otsused on muutnud õiguspäraseks tormijooksu madalamate normide suunas.
Ma olen raportis väga pettunud. Selles hoidutakse teadlikult üleskutsest teha Euroopa Liidu asutamislepingutes muudatusi, mis - nagu me kõik teame - on töötajate kaitsmiseks vajalikud. Asutamislepingute muutmise üleskutse jäeti raporti esimesest versioonist teadlikult ja küüniliselt välja, kuigi kogu Euroopa ametiühingud väljendasid häälekalt soovi lisada asutamislepingutesse sotsiaalse arengu klausel.
Töötajate õiguste haavatavus oli üks peamisi põhjuseid, miks Iirimaa hääletas Lissaboni lepingu vastu, kuid Euroopa Liidu juhid eelistavad mugavuse huvides seda kimbatust tekitavat tõsiasja eirata. Kui soovitakse, et uus leping oleks vastuvõetav kogu Euroopa inimestele, tuleb selles tagada töötajate piisav kaitse.
Meil, Euroopa Parlamendi liikmetel, on nüüd võimalus nõuda, et asutamislepingutele lisataks siduv sotsiaalse arengu klausel või protokoll. Kui sellekohaseid muudatusettepanekuid täna vastu ei võeta, astub Euroopa Parlament veel ühe sammu kaugemale inimestest, keda me peaksime esindama, ning sel juhul ei ole mul mingit kahtlust, et Iirimaa töötajad jagavad mu pettumust, et Euroopa Parlament on neid alt vedanud.
Hanne Dahl
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (DA) Proua juhataja, tööturul toimunud muutused, mida me oleme näinud kaugeleulatuva mõjuga Rüfferti, Lavali ja Waxholmi kohtuotsuste valguses, on teravas vastuolus sooviga rakendada kaitstud paindlikkuse mudelit Euroopa majandusmudelina, sest täiesti unustatud tundub olevat asjaolu, et kaitstud paindlikkuse mudeli aluseks on sajandipikkune traditsioon, kus tööturu osapooltel on õigus pidada läbirääkimisi stabiilsete ja sõltumatute lepingute sõlmimiseks. Seega ei ole võimalik võtta Euroopa tööturul kasutusele kaitstud paindlikkuse mudelit ning samal ajal rakendada selliseid õigusakte või tunnustada selliseid kohtuotsuseid, mis teevad ametiühingutel kollektiivlepingutele tugineva süsteemi elluviimise ja säilitamise raskeks. Kui kaitstud paindlikkuse põhimõte võetakse kasutusele, kuid samas tunnustatakse Euroopa Liidu siseturu reeglite ülimuslikkust palgaläbirääkimiste ja töökeskkonna ohutuse üle, siis selle lõpptulemuseks on terve sajandi vältel tööturu valdkonnas tehtud jõupingutuste nullimine. Härra Anderssoni raport on kui side haavale, mille Euroopa Kohus tekitas saja-aastastele püüdlustele tööturu valdkonnas, ning see ei lähe üheski punktis liialduste lähedalegi.
Roberto Fiore
(IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, ilmselgelt on raport õigetes rööbastes, sest selles on töötingimused seatud tähtsamaks kui majandus ning sotsiaalõigused olulisemaks kui vaba ettevõtlus. Lühidalt öeldes kaitseb see üldist ettekujutust Euroopa traditsioonilistest sotsiaalsetest põhimõtetest.
Siiski tuleb märkida, et raportis ei peatuta praegu keskse tähtsusega teemal - enneolematult suurel arvul lähetatud või võõrtöölistel, kes ujutavad riikide tööturud üle. Seepärast peame pöörama tähelepanu dumpingule, mida kasutatakse riikides, kus teatud suur inimrühm on tööturul enamuses - sellised on näiteks rumeenlased Itaalias. Seda võib kahtlemata dumpinguks pidada; see on suurte ettevõtete jaoks hea, kuid halvendab kohalike töötajate olukorda.
Gunnar Hökmark
(SV) Proua juhataja, tahaksin välja tuua, mida raport sisaldab ja mida mitte. Sooviksin raportööri tänada. Ta oli avatud kõigile tööhõive- ja sotsiaalkomisjonis väljendatud ideedele, mis tähendab, Vladimir Špidla, et raportis ei nõuta töötajate lähetamise direktiivi tükkideks rebimist ega ümberkirjutamist. Raportis oli esialgu küll palju hukkamõistu ja kriitikat kohtu aadressil, kuid see on välja jäetud. Just sellest me praegu räägimegi.
Oma sõnade toonitamiseks tsiteeriksin üht lõiku inglise keeles.
Tsiteerin alates ingliskeelse versiooni lõikest 27: "Welcomes the Commission's indication that it is now ready to re-examine the impact of the internal market on labour rights and collective bargaining” (eesti keeles: "tunneb heameelt selle üle, et komisjon on enda sõnul valmis vaatama uuesti läbi siseturu mõju tööõigusele ja kollektiivläbirääkimistele”); ja: "Suggests that this re-examination should not exclude a partial review of the PWD” (eesti keeles: "soovitab, et läbivaatamisest ei jääks kõrvale töötajate lähetamise direktiivi osaline läbivaatamine”) - selles on öeldud "ei jääks kõrvale”.
(SV) Proua juhataja, see tähendab, et muudatuse tegemiseks ei ole mingit vajadust. Küll oleks aga teretulnud komisjoni ülevaade selle kohta, kuidas see lõige liikmesriikides tegelikult toimib. Kui see ülevaade annab alust muudatusettepanekuteks, siis ei tohiks neid kõrvale jätta.
Tahtsin seda öelda, sest töötajate lähetamise direktiivil on väga oluline roll. Miljonil inimesel on võimalus töötada väljaspool koduriiki. Küsimus on ka võrdses kohtlemises, võrdsetes võimalustes töötada kõigis Euroopa Liidu osades, isegi kui ollakse seotud oma koduriigi kollektiivlepinguga. Just selles kõiges ongi see küsimus. Senikaua, kuni inimesed tegutsevad kooskõlas töötajate lähetamise direktiiviga, on neil õigus töötada kõikjal Euroopa Liidus. Sellele järeldusele jõudis kohus näiteks ka Lavali asjas.
Härra volinik, proua juhataja, kohtule suunatud kriitika on tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni ettepanekust välja jäetud ning seepärast pole vaja töötajate lähetamise direktiivi tükkideks rebida. Arutelu jätkates on oluline seda meeles pidada.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Aitäh, proua juhataja. Tänase arutelu probleemi ilmestab ladina vanasõna "Pole soodsat tuult sellele, kes ei tea, kuhu sõuda”. Kahjuks ei näe ka meie oma tänases arutelus seda sihtpunkti, kuhu kõik võiksid õnnelikult sõuda. Lähetatud töötajate vaba liikumise reguleerimine jäeti teenuste direktiivi 2006. aasta kompromissversioonist välja, kuid nagu on näha reaktsioonidest kohtuotsustele, siis probleem ei kao, vaid on praeguseks meil üle pea kasvanud. Samuti ei saa Maastrichti lepingut, põhiseaduse lepingu eelnõu ega vabisevat Lissaboni lepingut lahutada teenuste vaba liikumisega seotud küsimustest, s.o käimasolevast arutelust selle üle, kumb väärib rohkem kaitset, kas neli põhivabadust või sotsiaalõigused - seda kasvõi üht teisele ohvriks tuues.
Euroopa Liidu normistik pakub tõepoolest ajutist konkurentsieelist uutes liikmesriikides teenuste pakkujaile. Teisest küljest on kaupade ja kapitali vaba liikumine loonud soodsad turutingimused arenenumatele liikmesriikidele. Olen seisukohal, et tegemist on ajutiste erinevustega, sest kauba- ja rahaturu ning töö- ja teenuseturu kvaliteet ja tingimused muutuvad paratamatult sarnasemaks. Seega ei ole meie esmane ülesanne mitte õigusakti ümber kirjutada ja kohtu otsustele vastu seista, vaid rakendada juba kehtivat õigust järjepidevalt ja tõhusalt. Tänapäeval ei peeta enam sõdu peamiselt relvade abil; sellised finantskriisid nagu praegune võivad aga teha sama palju laastamistööd kui sõda. Loodan, et Euroopa Parlament ja teised Euroopa Liidu otsusetegijate kogud arvestavad meie Teise maailmasõja järgset püsiva rahu ja koostöö soovi ning püüdlevad õiglase lahenduse suunas, tagamaks, et me kuulume kauakestvasse, jõukasse, vastastikku toetavasse ja ühtsesse kogukonda. Kitsarinnaline protektsionism tuleks aga kõrvale heita. Aitäh, proua juhataja.
Olle Schmidt
(SV) Proua juhataja, tänan teid, Jan Andersson, selle tähtsa raporti eest. Palju küsimusi keerleb ümber Lavali kohtuasja, kus Rootsi ametiühing läks liiga kaugele. Raportis on palju kohti, mis mulle ei meeldi. Euroopa Kohtu öeldut tõlgendatakse teatud varjundiga ja mitmes kohas leidub märke Jan Anderssoni esialgsest kavatsusest, s.t soovist rebida töötajate lähetamise direktiiv tükkideks. Muudetud raportis see aga ei kajastu, nagu Gunnar Hökmark õigesti märkis. Asi on selles, et me ei tohi jätta kõrvale direktiivi osalist läbivaatamist; see on rohkem kooskõlas siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni arvamusega, mille eest mina vastutasin.
Loodetavasti näitab hääletus, et töötajate lähetamise direktiivi tükkideks rebimise järele puudub vajadus. Palun vaadake Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni 14. ja 15. ettepanekut.
Jan Andersson, ekslik on arvata, et parim viis Rootsi mudeli säilitamiseks on lähenemine Brüsseli kaudu. Hoopis vastupidi. Kui me läheneme Brüsseli kaudu, siis võime ohustada vastutavatel osapooltel põhinevat Rootsi mudelit ning jõuda õigusaktide loomise ja miinimumpalkadeni. See ei saa kuidagi olla Rootsi ametiühingute huvides.
Roberts Zīle
(LV) Aitäh, proua juhataja ja härra volinik. Sageli peitub tööstandardite tagamise ja võrdsete töötingimuste pakkumise püüde taga tegelikult hoopis protektsionism ning vaba ja ausa konkurentsi ilmne piiramine. Igaühe palk peaks sõltuma tema edukusest ja produktiivsusest tööl, mitte aga sotsiaalpartnerite kokkuleppest. Selle tulemusena kaotavad praegu kõik Euroopa Liidu siseturu osalised, sest Euroopa Liidu konkurentsivõime maailmaturul langeb. Me ei pea muutma töötajate lähetamise direktiivi selleks, et kohaldada seda mõne üksiku liikmesriigi sotsiaalhoolekandesüsteemile. Euroopa Liidu põhikohustus on tagada, et vanade ja uute liikmesriikide ettevõtetel on teenuste siseturul samad tegutsemisõigused. Kui meile ei meeldi Euroopa Kohtu otsused, siis muudame õigusakte. Ma ei ole aga kindel, kas selline lähenemine muudab Euroopa Liidu kodanikele mõistetavamaks.
Gabriele Zimmer
(DE) Proua juhataja, tahaksin esimese asjana väljendada vastuseisu mõtteavaldusele, mida paari minuti eest kuulsime, nimelt sellele, et meie tööturg on üle ujutatud võõrtöölistega.
Teiseks oleksin tahtnud näha selgemat ja ühemõttelisemat tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit. Usaldus Euroopa Liidu sotsiaalse ühtekuuluvuse vastu on võimalik üksnes siis, kui sotsiaalsed põhiõigused loetakse Euroopa Liidu esmase õiguse osaks. Peaksime saatma nõukogule, komisjonile, liikmesriikidele ja Euroopa Kohtule selge sõnumi, mitte rahulduma üksnes sellega, et kutsume üles leidma tasakaalu põhiõiguste ja siseturul liikumise vabaduse vahel. See ei muuda midagi. Sarnaselt vabadustega on sotsiaalsed põhiõigused inimõigused ja neid ei tohi piirata siseturul liikumise vabaduse tõttu.
Oluline on siin Euroopa sotsiaalmudeli kaitsmise ja parandamise vajadus ning tõsiasi, et praegu on parim aeg lisada kehtivatele Euroopa Liidu asutamislepingutele siduva protokollina sotsiaalse arengu klausel. Käes on aeg muuta töötajate lähetamise direktiivi, hoidmaks ära seda, et palga- ja miinimumstandardite puhul piirdutakse miinimumnõuetega.
Hélène Goudin
(SV) Proua juhataja, üks Jan Anderssoni olulisemaid järeldusi on see, et tööturu kaitsmiseks tuleb muuta Euroopa töötajate lähetamise direktiivi. Mis puutub Rootsisse, siis seal oleks parem lahendus panna hoopis Euroopa Liidu lepingusse selgelt kirja, et tööturu küsimused tuleb lahendada riigi tasandil. Kui me Lavali kohtuasjast üldse midagi õpime, siis seda, et meie tööturgu ei tohiks lasta kontrollida kõigesse sekkuvatel Euroopa Liidu õigusaktidel.
Junilistan on selle poolt, et Rootsile tuleks teha Euroopa Liidu tööõigusaktides erand. Oleks huvitav kuulda Jan Anderssoni arvamust selle ettepaneku kohta. Kas Euroopa Liidu õigusaktid on alati tingimata edasiminek? Lavali kohtuotsuseni viis see, et Euroopa Liidu sotsiaaldemokraadid ja paremtsentristid ütlesid oma jah-sõna Euroopa Liidu lepingu muudatustele, andes seeläbi Euroopa Liidule ja Euroopa Kohtule tööturupoliitikas veelgi rohkem võimu. Loomulikult hääletame me Jan Anderssoni raporti kui Lissaboni lepingu kiidulaulu vastu.
Philip Bushill-Matthews
Proua juhataja, PPE-DE fraktsioon ei toetanud Jan Anderssoni raportit selle algsel kujul. Kuid pärast meie variraportööri head tööd koos teiste variraportööridega kirjutati raport suures ulatuses ümber ja me võisime seda hea meelega oma parlamendikomisjonis toetada. Ka meie fraktsioon teeb ettepaneku avaldada täna toetust raporti praegusele versioonile. Sellegipoolest sooviksime väga poolehoidu ka teatud muudatusettepanekutele. Loodetavasti kaalub neid omalt poolt ka raportöör.
Peatuksin pikemalt ühel väga olulisel punktil. Stephen Hughes mainis asjaolu - mille tõesuses ma ei kahtle -, et ametiühingud on väga mures streigiõiguse võimaliku piiramise pärast. Ma ei vaidle sellele vastu, kuid loodan, et tema ei vaidle jällegi vastu minu väitele, et töötajad on väga mures töötamise õiguse võimaliku piiramise pärast. Ma ei ole kuulnud siinses arutelus ega parlamendikomisjonis seda olulist õigust kuigi sageli mainitavat. Loomulikult on streigiõigus üks põhiõiguseid, selle üle ei vaidle keegi. Kuid õigus tööle - vabadus tööd teha - on samuti väga tähtis õigus ning see on asi, mida me tahaksime siin teiste parlamendiliikmete ees rõhutada.
Proinsias De Rossa
Proua juhataja, siseturg ei ole eesmärk omaette. See on vahend kõigi elu- ja töötingimuste parandamiseks ning seetõttu tuleb kiiremas korras ümber teha töötajate lähetamise direktiivi nõrgad kohad, mis soodustavad tormijooksu madalamate normide suunas.
Sotsiaaldemokraatide fraktsioonil on õnnestunud saavutada tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni liikmete valdava enamuse toetus sellistele reformidele. Ainsana on eriarvamusele jäänud äärmusparempoolsed ja äärmusvasakpoolsed, kes eelistavad järgida erakonnapoliitikat, mitte aga püüda leida poliitilisi lahendusi probleemidele.
Peame siin, Euroopa Parlamendis, esitama komisjonile ja liikmesriikide valitsustele selge nõude, et inimväärset palka ja töötingimusi ei tohi ühtsele turule ohvriks tuua. Euroopa saab olla edukas ja konkurentsivõimeline ainult kvaliteetsete teenuste ja kaupade toel, mitte aga elatustaseme langetamise arvel.
Mind rõõmustab komisjoni tänane mõistaandmine, et reformi vajavat töötajate lähetamise direktiivi ollakse valmis uuesti läbi vaatama, kuid ma küsin, härra volinik, millal? Millal esitate Euroopa Parlamendile dokumendi, milles on selgelt nimetatud ettepanekud muudatusteks, mida soovitate töötajate lähetamise direktiivi teha?
Kahtlemata on vaja kaitsta ja edendada võrdset kohtlemist ning võrdset tasustamist võrdse töö eest samal töökohal, nagu on juba sätestatud EÜ asutamislepingu artiklites 39 ja 12. Töötingimuste, töötasu või põhiõigustega - näiteks kollektiivmeetmete võtmise õigusega - seotud ebavõrdsust ei saa õigustada teenuste osutamise vabadusega, asutamisvabadusega või tööandja, töövõtjate või lähetatud töötajate kodakondsusega.
Anne E. Jensen
(DA) Proua juhataja, tahan öelda, et lõpetagem Euroopa Kohtu ja töötajate lähetamise direktiivi ründamine. Just liikmesriigid peaksid rohkem pingutama. Pärast Lavali kohtuotsust rakendame me Taanis nüüd seadusemuudatust, millega olid nõus mõlemad tööturu osapooled. Üheksa rida seadusandlikku teksti tagab, et ametiühingud saavad töötingimuste kaitseks võtta kollektiivmeetmeid, mis on asjaomases valdkonnas normiks. Ka rootslased näivad otsivat võimalusi, kuidas töötajate lähetamise direktiivi tegelikult rakendada. Me ei tohi direktiivi muuta. Meie käsutuses peab olema rohkem teavet, et töötajad tunneksid oma õigusi ja tööandjad oma kohustusi. Me vajame hoopis direktiivi paremat ellurakendamist.
Jan Tadeusz Masiel
- (PL) Proua juhataja, paari kuu pärast pöördume jälle Euroopa Liidu kodanike poole ja palume neil valida oma esindajad Euroopa Parlamenti. Jälle ei saa kodanikud aru, miks neil lastakse seda teha või mis eesmärk Euroopa Parlamendil üldse on. Seepärast on valimisosalus jälle väike.
Tänane arutelu töötajate lähetamise direktiivi ja Euroopa Kohtu otsuse üle näitab, et üks Euroopa Parlamendi teenitavatest eesmärkidest on kodanike kaitsmine teatavate poliitiliste sammude eest, mida toetavad kodanike endi riikide valitsused. Need sammud võivad olla lühinägelikud ja erapoolikud. Kui nad seda on, siis on nad ka põhjendamatult liberaalsed. Praegu on Euroopa Parlament ja Euroopa Kohus seadnud tööõiguste kaitsmise tähtsamaks kui ettevõtlusvabaduse kaitsmise. Võimatu on seista vastu kogu Euroopa Liidu töötajate võrdse kohtlemise põhimõttele. Me kõik peame poodides tegema oste ühesuguse hinna eest ja me kutsumegi üles tagama võrdset tasustamist võrdse töö eest terves Euroopa Liidus.
Thomas Mann
(DE) Proua juhataja, üks kõige enam tähelepanu pälvinud Euroopa Parlamendi saavutusi on Bolkesteini direktiivi muutmine, kui päritoluriigi põhimõte asendati teenuste osutamise vabaduse põhimõttega. Töötajad vajavad õiglasi töötingimusi ja ettevõtted, eriti väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted vajavad kaitset nende püsimajäämist ohustava odava konkurentsi eest. Hoolitsegem selle eest, et me saavutaksime pikas plaanis selle tulemuse.
Nagu käimasolev arutelu on näidanud, panevad hiljutised kohtuotsused Viking Line'i, Lavali ja Rüfferti kaasustes selles kahtlema. Kas on tõsi, et Euroopa Kohus peab teenuste osutamise vabadust olulisemaks kui töötajate kaitset? Kas kohtu meelest on streigiõigus vähem tähtis kui õigus vabalt liikuda? Kuigi üksikotsustustes võib kahelda, on samal ajal vastuvõetamatu seada küsimuse alla institutsiooni enda sõltumatus või õiguspärasus.
Selguse saamiseks ei ole vaja töötajate lähetamise direktiivi muuta, vaid hoopis seda järjepidevalt liikmesriikides rakendada. See loob vajaliku tasakaalu liikumisvabaduse tagamise ja töötajate kaitsmise vahel. Põhimõtet "võrdne tasustamine võrdse töö eest samal töökohal” ei tohi nõrgendada.
Miinimumnõuetest paremad töötingimused ei takista konkurentsi ja kollektiivläbirääkimiste võimalust ei tohi mitte mingil juhul piirata. Me peame ütlema selge "ei” igasugusele sotsiaalsele dumpingule ja katsetele asutada riiulifirmasid, millega soovitakse vältida palga ja töötingimuste kohta kehtivaid miinimumstandardeid. Sotsiaalseid põhimõtteid ei tohi allutada majandusvabadustele.
Ainult siis, kui Euroopa Liidus mängitakse ausat mängu, saavutame äriühingute ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete toetuse sotsiaalse turumajanduse ideele, mis on hädavajalik.
Zuzana Roithová
- (CS) Proua juhataja, daamid ja härrad, üks Euroopa Parlamendi hinnatud jooni on tema suutlikkus jõuda ühtsele seisukohale. Ma ei nõustu töötajate lähetamise direktiivi õõnestamisega. Hoopis vastupidi: sellest tuleb täiel määral kinni pidada. Euroopa Kohtu otsused näitavad meile kätte selge suuna. Kollektiivlepinguid käsitlev raport annab hoobi nii neile otsustele kui ka Euroopa Parlamendis teenuste direktiivi teemalises arutelus saavutatud kompromissile. Ma ei saa seda toetada. Dumping toimib ebaseaduslike tööhõivetavade ja direktiivist kõrvalehoidmise kaudu. Seega palun teil, daamid ja härrad, toetada meie muudatusettepanekuid, mis tuginevad kehtivatele õigusaktidele. Ettevõtjatel on õigus osutada piiriüleseid teenuseid kooskõlas kehtiva direktiivi nõuete ja tingimustega ning minu arvates peame me veenduma, et inimesed - teisisõnu töötajad - üldiselt ka teavad seda.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Poola torumehe tont on nüüdseks asendunud Läti ehitustöölise ähvardava varjuga. Näotu arutelu taasalgatamine on tekitanud kogu Euroopa Liidule kõvasti kahju. Mõned löövad häirekella, rääkides sotsiaalsest dumpingust, uutest liikmesriikidest pärit töötajate piiramatust sissetungist. See ei ole tegelikult tõsi. Olgem realistid. Ärgem ähvardagem oma valijaid sellise jutuga. Kaheteistkümnel uuel liikmesriigil ei ole peaaegu ühtegi sellist konkurentsieelist. Üks eelistest - suhteliselt odav tööjõud - püsib vaid paar aastat. Õnneks on palgad tõusuteel ka meie riikides. Võrdsest kohtlemisest rääkides - mis on küsimuse teine aspekt - kutsun teid üles vaatlema võrdsetel alustel ka uusi ja vanu liikmesriike. Kui me surume konkurentsivõimes peituva potentsiaali vaid siseturule, kui me piirame ettevõtlusvabadust, siis toob see kahju tervele Euroopa Liidule. Sotsiaalne aspekt on aga ka minu jaoks äärmiselt oluline. Aitäh.
Marian Harkin
Proua juhataja, hiljutisel Lissaboni lepingu teemalisel arutelul Iirimaal kerkisid paljude vaidluste keskmesse Lavali ja Vikingi kaasuste tekitatud küsimused, mis suurendasid tõelist ebakindlust ja rahutust. Olen kuulnud täna hommikul siin paljusid oma kolleege väljendamas sama arvamust ning seetõttu on mul hea meel Euroopa Parlamendi tänahommikuste töösaavutuste üle.
Mulle annavad kindlust ka voliniku sõnad, et komisjon nõustub Euroopa Parlamendiga töötajate lähetamise direktiivi parandamise ja nõuetekohase ülevõtmise osas.
Euroopa Parlamendi seisukoht on üsna selge. Lõikes 33 kinnitatakse, et sotsiaalsed põhiõigused ei ole põhivabaduste hierarhias majandusvabadustega võrreldes madalamal kohal, ning raporti lõpupoole rõhutatakse, et teenuste osutamise vabadus ei ole vastuolus streikimise põhiõigusega ega mingil moel selle suhtes ülimuslik. Need kinnitused on kristallselged ja näitavad Euroopa Parlamendi positsiooni; nüüd vaatamegi komisjoni suunas, et ta teatepulga üle võtaks ja edasi ruttaks.
Ma alustasin oma sõnavõttu Lissaboniga ja ka lõpetan sellega: põhiõiguste harta ratifitseerimine ja sotsiaalse klausli lisamine Lissaboni lepingusse parandaks tööliste olukorda kogu Euroopa Liidus.
Bairbre de Brún
(GA) Proua juhataja, ametiühingud on kaotamas õigust pidada läbirääkimisi oma liikmete parema palga ja töötingimuste üle. Valitsustel ei lasta võtta vastu õigusakte töötajate elu parandamiseks.
Nõustun täna siin sõna võtnud kolleegidega, et siduva sotsiaalse arengu klausli lisamine Euroopa Liidu asutamislepingutesse on minimaalne vajalik samm, tagamaks, et seda kõike ei juhtu.
Ometi ei minda Jan Anderssoni raportis küsimuse tuumani. Seda saaks mõne muudatusettepanekuga parandada. Euroopa Kohus langetab oma otsused asutamislepingute põhjal. Senikaua, kuni nendes lepingutes lubatakse piirata töötajate õigusi, alandada palka ja halvendada töötingimusi, ei saagi Euroopa Kohus teistsuguseid otsuseid langetada.
Luca Romagnoli
(IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, avaldan tunnustust härra Anderssoni raportile, sest selles keskendutakse põhimõtetele, millest tuleks siseturul teenuste vaba liikumise ja tööliste võõrandamatute õiguste vahelise tasakaalu nimel juhinduda.
Kui muidu käsitletakse probleeme tegelikult riiklikul tasandil, siis siin peame sekkuma, et võidelda töötajate vaba liikumise negatiivsete sotsiaalsete ja poliitiliste mõjudega. Peame seega vaatama läbi töötajate lähetamise direktiivi, koondama kokku Monti direktiivi ja teenuste direktiivi sotsiaalsed klauslid ning kiitma heaks direktiivi ajutiste töötajate kohta, kellele tuleb kohaldada samu eeskirju nagu alalistele töötajatele.
Lõpetuseks olgu öeldud, et toetan vajadust võtta kiiremas korras sobivad meetmed, et võidelda riiulifirmade vastu, mille loomise eesmärk on osutada teenuseid väljaspool asutamisriiki, hoides nende tegutsemise riigis kõrvale töötasu ja töötingimuste kohta kehtivatest eeskirjadest. Ühesõnaga, kui mõned erandid välja arvata, toetan ma raportit.
Mairead McGuinness
Proua juhataja, nagu eelkõnelejad on öelnud, põhjustasid Lavali ja ka teiste kaasuste kohtuotsused teatavat poleemikat Iirimaal toimunud Lissaboni lepingu arutelul ning neid kasutati kõikidel eesmärkidel ära.
Raportis käsitletakse peaasjalikult siseturu põhimõtteid, kuid kutsutakse üles võrdsele kohtlemisele ja võrdsele tasustamisele võrdse töö eest, mis peabki saama täna siin meie juhtpõhimõtteks. Sotsiaalne dumping põhjustab suurt muret, kuid lubage märkida, et peagi näeme Euroopas kummalist ja ainulaadset olukorda, kui sellistes riikides nagu Iirimaa, kus töötajate sissevool oli väga suur, leiavad aset muutused. On meie kõigi huvides, et meie töötajatele oleksid tagatud head ja võrdsed tingimused, ükskõik millises Euroopa Liidu nurgas nad ka ei asuks.
Lisaks soovin öelda, et Euroopa seisab silmitsi palju suurema probleemiga: terved ettevõtted suunduvad väljapoole Euroopa Liitu, viies iseenesestmõistetavalt ka töö ja majandustegevuse teisele poole piiri, kust me siis lihtsalt tulemusi impordime. See on probleem, millele peame lahenduse leidma.
Costas Botopoulos
(EL) Proua juhataja, ma pean härra Anderssoni raportit Euroopa Parlamendi poolseks julgeks sammuks, sest mängus on tasakaal õiguspõhimõtete ja poliitiliste ideede vahel, mis ei mõjuta otseselt mitte üksnes töötajaid, vaid kõiki kodanikke.
Ei ole juhus, et kõikides nendes kohtuasjades, mille üle me aru peame, jäid kõlama vastuväited nii õigusvaldkonna inimestelt - uskuge mind, ma olen jurist ja tean seda - kui ka kõigilt neilt Euroopa Liidu kodanikelt, kes tunnevad, et Euroopa Liit ei mõista neid. Nagu oleme kuulnud, olid just need kohtuasjad üheks peamiseks põhjuseks, miks Iirimaa rahvas ütles Lissaboni lepingule "ei”.
Ent ometi on kummaline, kuid tõsi see, et just Lissaboni leping pakuks praegusel juhul kõige tõenäolisemat lahendust, sest sellega tõlgendataks asjaomaseid sätteid teistsuguses valguses. Sotsiaalne klausel ja põhiõiguste harta erisätted sunniksid vägagi tõenäoliselt kohut vaatama küsimust teise nurga alt.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Proua juhataja, mu Taani kolleeg Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioonist ütles ennist, et probleem, mis kerkis üles pärast Waxholmi kohtuasjas tehtud otsust, on Taanis lahendatud. Pean ütlema, et see ei ole tõsi. Inimesed võivad küll mõelda, et nad on probleemi lahendanud, kuid kõik lahendused sõltuvad tegelikult Euroopa Kohtu otsusest. Just selles ongi aga loomulikult asja iva: selle üle, kas inimestel on eri liikmesriikides õigus streikida, otsustab nüüd Euroopa Kohus. Seepärast oleksimegi pidanud lepingu ümber tegema: panema täpselt kirja, et asjade selline käik ei saa olla õige. Härra Anderssoni raportis seda kahjuks ei täpsustata. Selles sisalduvad küll mõned sisukad lõigud, kuid selle konkreetse küsimuse kohta ei öelda midagi. Samuti puudub selles selge nõue töötajate lähetamise direktiivi muutmiseks, mistõttu kutsuksin teid üles hääletama neid küsimusi selgitavate muudatusettepanekute poolt, et panna maksma Euroopa Parlamendi selge poliitika.
Elmar Brok
(DE) Proua juhataja, härra volinik, daamid ja härrad, lubage mul öelda sel teemal veel paar sõna.
Liikumisvabadus on üks Euroopa Liidu suurtest saavutustest. Siiski peame aga tegema selgeks - mõned madalamate standarditega riigid mõistavad seda peagi, kui nende standardeid tõstetakse -, et liikumisvabadusega ei peaks kaasnema teatud normiks muutunud konkurents, millele on omane väljakujunenud sotsiaalsete standardite hülgamine. Euroopa ei tohi olla selle poolt, et kaotatakse sotsiaalõigused ja tööliste õigused, mille eest on kaua võideldud. Seepärast peaksime selgelt välja ütlema, et see ei ole kunagi olnud meie poliitika ja et seda ei tohiks kunagi ellu viia.
Ühes riigis tehtava ühesuguse töö eest tuleks saada sama tasu. Ei tohi olla klassiühiskonda, kus võõrtöölised töötavad väiksema summa eest. See on ebaõiglane mõlemale poolele ja seepärast peaksimegi selle selgeks tegema.
Yannick Vaugrenard
- (FR) Proua juhataja, tahaksin alustuseks öelda kiidusõnad meie kolleegi Jan Anderssoni töö kohta. Mida täpselt Euroopa Liit üldse soovib? Ühtset turgu, kus on lastud võimust võtta ohjeldamatul konkurentsil, mis surub maha kõik kollektiivõigused, või ühtset turgu, tänu millele saavad kodanikud kogu Euroopas inimväärselt töötada?
Euroopa Kohtult, sageli komisjonilt ja aeg-ajalt nõukogu eesistujariigilt kostvad sõnumid ei ole selged ega alati ka järjepidevad. Ühiskond on midagi väärt ja suudab püsima jääda üksnes tänu lepingule, mille ta ise koostab. Sekkumisest loobumine, põhimõte, et igaüks peab seisma iseenda eest, toob kaasa lausa piirangute kadumise ja lõpuks süsteemi õhkulendamise.
Seda me ei soovi. Tõepoolest, me tahame küll siseturgu, kuid sellist, mis aitab parandada meie kaaskodanike elu- ja töötingimusi. Lissaboni lepingus loetakse üles rida põhimõtteid, sealhulgas õigus pidada läbirääkimisi kollektiivlepingute üle. Tagagem, et Euroopa Liit ja kõik liikmesriigid austavad seda põhimõtet.
Ilda Figueiredo
(PT) Proua juhataja, sellest ei piisa, kui me vaid kritiseerime Euroopa Kohtu lahendites võetud lubamatuid seisukohti, mis ründavad tõsiselt töötajate kõige olemuslikumaid põhiõigusi. Me peame minema veel kaugemale ja muutma ulatuslikult Euroopa asutamislepinguid, et hoida ära selliste olukordade kordumine.
Niinimetatud Euroopa põhiseaduse ja Lissaboni lepingu eelnõu tagasilükkamine rahvahääletustel näitavad kindlalt rahva rahulolematust Euroopa Liiduga, kus ei väärtustata töötajaid ega austata nende inimväärikust. Tõden kahjutundega, et raportis ei jõuta samadele järeldustele, kuigi selles kritiseeritakse Euroopa Kohtu otsustes võetud seisukohti töötajate õiguste kaitsmisel. Sellest aga ei piisa.
Vladimír Špidla
Daamid ja härrad, tahaksin tänada raportööri ja kõiki teid nüüd alanud arutelu eest, sest tegemist on erakordselt tundliku ja mitmetahulise teemaga. Arvan, et arutelus võis näha suurt hulka vaatenurki, mis võivad vallandada ägeda mõttevahetuse, aga ka rohkelt vastupidiseid seisukohti. Kui jätta kõik muu kõrvale, siis tõmbab see käesoleva arutelu tähtsusele ja keerukusele joone alla. Tahaksin toonitada paari põhimõttelist küsimust. Kõigepealt olgu öeldud, et Luxembourgis asuva kohtu otsustega ei ole nõrgendatud ega rünnatud põhiõigusi. See lihtsalt ei ole tõsi. Samuti tahaksin märkida, et lisaks kõigele muule kinnitas Luxembourgis asuv kohus oma praktikas esimesena, et streigiõigus kuulub põhiõiguste hulka. Seda ei oldud kunagi varem kohtupraktikas ega meie õigussüsteemis sõnastatud.
Samuti tahaksin kommenteerida arutelus mitu korda nimetatud ettekujutust, et töötajate lähetamise küsimuses asuvad vanad ja uued liikmesriigid eri seisukohale. Võin öelda, et kõige rohkem töötajaid lähetab teistesse riikidesse Saksamaa Liitvabariik. Teisel kohal on lähetatavate töötajate arvu poolest Poola, kolmandal Belgia ja neljandal Portugal. Arusaam, et töötajate lähetamine toimub idast läände, uutest liikmesriikidest vanadesse, ei ole samuti õige. Sama ekslik on arusaam, et töötajate lähetamisega kaasneb kaudselt ka sotsiaalne dumping. Tahaksin kinnitada, et vastuseis igasugusele dumpingule, sh sotsiaalsele dumpingule, ja aktiivselt selle vastu võitlemine on komisjoni aluspõhimõte. Samuti kuulub komisjoni poliitika hulka meie saavutatud sotsiaalsete standardite kaitsmine ja nende mis tahes põhjustel õõnestamise vältimine.
Tahaksin öelda ka seda, et nõupidamisel algatatud arutelul leidis enamik Lavali ja Rüfferti kohtuasjade otsustest puudutatud riike, et me ei peaks direktiivi muutma. Selge enamus nägi lahendust riikliku õiguse rakendamises ja paljud on sellega juba kaugele jõudnud. Nimetaksin Taanit ja Luksemburgi ning tahaksin veel öelda, et Rootsist saadud teabe kohaselt võetakse seal umbes lähema viieteistkümne päeva jooksul vastu üks väga oluline otsus, mille üle sotsiaalpartnerid ja valitsus on põhjalikult ja üksikasjalikult aru pidanud.
Märgiksin veel seda - kuigi see on pisisasi -, et riiulifirmad ei ole töötajate lähetamise ega liikumisvabaduse väljenduseks. Neid võib iga riigi siseturul näha paarisaja ringis ja minu arvates ei ole selles küsimuses veel täit selgust. Teine väga oluline tahk, mida tahaksin rõhutada, on see, et Luxembourgi kohtu senised otsused on vastuseks ühele varasemale küsimusele. Lõplikud otsused peavad langetama riiklikud kohtud, sest see kuulub nende pädevusse.
Daamid ja härrad, pean hädavajalikuks toonitada, et tegemist on tõeliselt olulise küsimusega. Komisjon jälgib seda nendest vaatepunktidest, millest meil on juttu olnud, ning on valmis võtma meetmeid olukorra lahendamiseks ja vajaliku üksmeele leidmiseks, sest olgu veel kord öeldud, et isegi meie käimasolevas arutelus ei ole päris selge, kust täpselt see meid lahutav piir jookseb. Teha on veel palju ja ma soovin märkida ja rõhutada, et selles valdkonnas on keskse tähtsusega sotsiaalpartnerid.
Jan Andersson
Proua juhataja, tahaksin teha paar lühikest märkust.
Kohtu ja meie kui seadusandjate ülesanded on erinevad. Kohus on oma sõna öelnud. Seadusandjatena peame nüüd tegutsema, kui leiame, et kohus ei ole tõlgendanud õigusakte nii, nagu meie oleksime soovinud. Raportis ütleme, et meie ja komisjon peaksime võtma meetmeid. Me ei tohiks jätta kõrvale võimalike muudatuste tegemist töötajate lähetamise direktiivi. Liikumisvabadus ja head sotsiaalsed tingimused ei ole omavahel kuidagi vastuolus. Hoopis vastupidi.
Paar sõna Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni muudatusettepanekute kohta. Nendega püütakse leida kompromisse, kuid kahjuks sisaldavad need rohkesti vastuolusid. Neis kritiseeritakse nõukogu ühekülgseid seisukohti, ent samas kiidetakse need heaks. Muudatusettepanekutes on palju vasturääkivusi. Mina olen teatud riikidele erandite tegemise vastu, sest tegemist on Euroopa probleemidega, mida me peaksime lahendama üheskoos. Eriti just tööturud peaksid toimima külg külje kõrval.
Me pooldame uut lepingut, sest varasema lepingu juures tekkisid probleemid kohtuotsustega. Ma ei ole vastu riikliku tasandi meetmetele. Need on vajalikud näiteks Rootsis ja Saksamaal, kuid me vajame meetmeid ka Euroopa tasandil.
Lõpetuseks tahaksin veel öelda, et nüüd on komisjoni kord tegutseda. Kui komisjon ei kuula, mida Euroopa Parlamendil ning eriti Iirimaa, Saksamaa, Rootsi ja teistegi liikmesriikide inimestel on öelda, teeb see Euroopa projektile suurt kahju. Tegemist on ühe olulisema küsimusega Euroopa kodanike jaoks. Olen liikumisvabaduse poolt, kuid sellega peavad kaasnema head sotsiaalsed tingimused ja sotsiaalse dumpingu puudumine. Me peame selle nimel töötama, nii et Euroopa Parlamenti tuleb kuulda võtta.
(Aplaus)
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub kolmapäeval, 21. oktoobril 2008.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Ole Christensen
Liikuvust Euroopa tööturul tuleb suurendada. Seega on vaja rohkem keskenduda võrdsele kohtlemisele ja mittediskrimineerimisele.
On ainuõige, et kõik inimesed, kes suunduvad töö pärast ühest riigist teise, peaksid töötama just selles teises riigis kehtivate tingimuste kohaselt.
Riigid peaksid mõtlema, kuidas nad rakendavad töötajate lähetamise direktiivi nõnda, et see tagaks suurema selguse.
Siiski on vaja ka Euroopa lahendusi.
Streigiõigus ei tohi sõltuda siseturgu reguleerivatest eeskirjadest.
Töötajate lähetamise direktiivi tuleb kohandada vastavalt selle algsetele kavatsustele. Riikidel peab olema võimalik luua lähetatud töötajatele miinimumnõuetest paremad tingimused. Seeläbi suurendame liikuvust ja töötajate võrdset kohtlemist, samuti soosime kollektiivlepinguid, sealhulgas õigust kollektiivmeetmetele.
Richard Corbett
kirjalikult. - Härra Anderssoni raport on kasulik panus sellesse vastuolulisse ja õiguslikult ülimalt keerulisse arutelusse. Eriti teretulnud on selles esitatud soovitus, et Euroopa Liidu riigid jõustaksid töötajate lähetamise direktiivi nõuetekohaselt, ning taotlus, et komisjon koostaks õigusakti ettepanekud kohtuotsuste tekitatud õiguslünkadega toimetulekuks ja õigusaktide vastuolulise tõlgendamise vältimiseks. Me peame tagama, et töötajate lähetamise direktiiv ei lase tekkida sotsiaalsel dumpingul ning et kollektiivlepinguid ei õõnesta teiste Euroopa Liidu riikide töötajad, kes löövad oma töötamise riigis palgad alla ja halvendavad töötingimusi.
Me ei peaks süüdistama kohut, kes üksnes täpsustab õigusaktides öeldut - on ju kohus teinud ka mitmeid sotsiaalsest aspektist soodsaid otsuseid -, pigem peaksime keskenduma otsuste aluseks oleva õigusliku olukorra parandamisele. Komisjon ise märkis aprillis, et streikimise ja ametiühinguga ühinemise põhiõigused ei ole tähtsamad kui õigus pakkuda teenuseid.
On väga oluline, et see raport ei tähendaks arutelu lõppu. Vajaduse korral peaksime kasutama uue komisjoni koosseisu suhtes oma vetoõigust, kui nad oma esimeses tööprogrammis vajalikke õigusakti ettepanekuid ei arvesta.
Gabriela Creţu
kirjalikult. - (RO) Tahaksin üht asja täpsustada. Euroopa Liidu idapoolsete liikmesriikide töötajad ei tegele sotsiaalse dumpinguga ega soovi seda. Nemad ei taha end odavalt müüa. Kahjuks on tööjõu ümberkujundamise ja muutmise kulud sarnased nii idas kui ka läänes. Teatud kulud on Rumeenias isegi kõrgemad kui teistes piirkondades, kuid arved vajavad tasumist ka meie riigis.
Tööturul sellise ebakindla olukorra tekitamise ja Euroopa Liidus töötingimuste halvendamise eest ei vastuta mitte töötajad, vaid need, kes avaldavad maksimaalset survet, et kaotada praegused tagatised tööõiguses, pidades silmas vaid üht eesmärki: saada iga hinna eest suurt kasumit, ohverdades vajaduse korral ka kõik väärtused ja põhimõtted, milleni Euroopa riikide ühiskonnad on ühiselt jõudnud.
Sellisel juhul on meie kohustus kaitsta Ida-Euroopa töötajate võimalusi kasutada oma põhiõigust: saada sama töö eest võrdset tasu. Eriti just sotsialistid ja ametiühingud peavad vältima ebaõiget, kunstlikku vahetegemist inimrühmas, kes suudab jõuda nimetatud õigusteni üksnes siis, kui säilitab solidaarsuse. Neil ei ole peale solidaarsuse enam ühtegi teist trumpi.
Marianne Mikko
kirjalikult. - (ET) Töötajate vaba liikumine on üks neljast siseturu vabadusest. Kui soovime, et Euroopa integreeruks kiiremini, on hädatarvilik maandada lääne töötajate hirmud ida tööjõu ees, tööturgusid samas sulgemata. Kahjuks ei aita Euroopat ühendada ka mitmete lääne ametiühinguorganisatsioonide soov turgusid uutele liikmesriikidele taassulgeda. See on majanduslikult ebapädev, töötajaid desinformeeriv umbusalduse tee, mis ei lähtu rahvusvahelise solidaarsuse vaimust.
Tööjõu liikuvus on üks lahendus, ületamaks struktuurset tööjõupuudust teatud sektorites. On kohti, kuhu vajatakse hädasti bussijuhte, ja kohti, kus on puudus headest arstidest. Sellisele liikuvusele ei tohi kätt ette panna.
Kuna võrdne kohtlemine on üks Euroopa Liidu aluspõhimõtetest, peaks töötajate vaba liikumine toimuma võrdsetel tingimustel. Levinud põhimõte, et võõrtöölistele makstakse vähem kui oma riigi kodanikele, ei ole selle printsiibiga kooskõlas. Nõustun raportis allajoonitud põhimõttega - võrdne kohtlemine ja võrdne tasu võrdse töö eest.
Töötajate lähetamisel Euroopa Liidu sees on vaja tagada vähemalt miinimumpalk.
Euroopa erinevate piirkondade töötajate kaitsemehhanismid on ajalooliselt erinevad. Paraku on ka siin aeg ümberharjutamiseks. Kui töötajad jäävad nüüd vaid oma rahvusliku omapära kaitsele, on nad mängu vabatahtlikult loovutanud. Uuest liikmesriigist tulnule on väga raske selgitada muutuste võimatust, arvestades et näiteks Eesti suutis kogu Euroopa Liidu acquis' rakendada vähem kui kuue aastaga. Töötajate kaitse on piisavalt õilis eesmärk, et ennast konsensuse nimel pingutada.
Siiri Oviir
kirjalikult. - (ET) Arutatav omaalgatuslik raport on tasakaalust väljas ja suunatud protektsionismi eelistamisele. Keegi ei sea kahtluse alla streigiõigust, kuid sellega ei tohi liiale minna ja seada löögi alla teenuste osutaja konkurentsivõime.
Täna on siin räägitud konkreetsetest Euroopa Kohtu otsustest, nimelt Lavali, Rüfferti ja Viking Line'i kohtuasjadest. Tahan juhtida tähelepanu sellele, et ükski nimetatud kohtuotsustest ei puuduta mis tahes kollektiivlepingute sisu, mida liikmesriikides võidakse sõlmida, ega niisuguste lepingute sõlmimise õigust. Kollektiivmeetmete võtmise õigus kuulub EÜ asutamislepingu reguleerimisalasse ja peab seega olema põhjendatud olulise avaliku huviga ja olema proportsionaalne.


Uppföljning efter översynen av Lamfalussyprocessen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Pervenche Berès för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om uppföljning efter översynen av Lamfalussyprocessen - B6-0011/2008), och
en muntlig fråga till kommissionen från Pervenche Berès för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om uppföljning efter översynen av Lamfalussyprocessen - B6-0012/2008).
Pervenche Berès
frågeställare. - (FR) Herr talman, herr rådsordförande! Tack så mycket för att ni är här, herr kommissionsledamot. Vi förväntade oss emellertid att kommissionsledamot Charlie McCreevy skulle komma - vilket jag är säker på att ni vet eller misstänker. Ni kan hälsa honom att parlamentet faktiskt inte förstår varför han inte är här i dag för denna debatt. Jag har hört att han tyckte att det inte passade sig att diskutera dessa frågor med Europaparlamentet innan de diskuteras i Europeiska rådet, eller innan Europeiska rådet hade diskuterat dem. Och ändå fanns denna punkt med på Ekofinrådets dagordning, och förslaget till slutsatser har cirkulerat över hela Bryssel, och kanske även i andra europeiska huvudstäder.
Vi kommer att ha en debatt här i plenum i morgon för att förbereda för detta möte i Europeiska rådet, så varför kan vi inte förbereda dessa frågor med Europaparlamentet när det gäller finansmarknaderna? Vi förstår inte detta, om inte kommissionsledamoten deltar i kampanjarbetet för Lissabonfördraget på Irland för närvarande, men om han gör det kunde han åtminstone tala om det för oss. Om han förbereder sin framtid är vi intresserade även av detta. Om kommissionsledamot McCreevy förespråkar insyn på finansmarknaderna anser jag i alla händelser att han borde börja med att vara öppen om sin egen kalender!
Finansiell innovation är en viktig fråga. Jag anser även att det är dags att parlamentet agerar när det gäller behovet av reglering. Vi får ofta höra att kapitalet kommer att försvinna från EU-marknaden om man reglerar finansmarknaderna. I dag anser jag, som min amerikanska kollega säger, att det enda vi ser är att följderna av krisen med subprime-lånen håller på att tona ut, inte att kapitalet försvinner.
När vi inleder debatten gör vi det med tre saker i åtanke. För det första måste vi naturligtvis ha fungerande finansmarknader, men det krävs även en verklig kapacitet för att finansiera ekonomin och en förmåga att förutse finansmarknadernas behov av stabilitet och skydd mot systemrisker. Det är i den andan som vi i dag griper oss an förberedelserna för Europeiska rådets möte, med tanken att EU förmodligen agerade korrekt i sin penningpolitik när krisen började, men att EU:s tillsynsmyndigheter på sätt och vis har genomskådats i dag - och det är det som besvärar oss.
När vi ser på de punkter som ska diskuteras vid nästa möte i Europeiska rådet ställer vi oss följande fråga: Hur kapabla är vi egentligen på EU-nivå att förutse en kris? Man talar om ett system för tidig varning, men det vi ser är att den som verkligen har förmågan att slå larm på marknaderna är investeringsbanken Goldman Sachs. Kommer vi därför att dra några lärdomar av detta när det gäller EU:s funktionssätt?
Jag hör mycket tal om insyn överallt. Vi är alla för insyn, men vad har det blivit av de insynskrav som har framförts när alla de stora investeringsbankerna under de senaste åtta månaderna har uppmanats att lämna ut sina siffror och bedöma sin riskexponering? De kan inte göra detta eftersom det ligger en utmaning i det när det gäller deras anseende och utan tvivel även deras värdering, en utmaning som är ytterst svår att hantera.
När jag hör att man talar om ett alternativ, systemet för tidig varning - jag har redan sagt något om detta ... Som en rådgivare vid Internationella valutafonden (IMF) sa till mig häromdagen, systemet för tidig varning är lite som när det står ”Rökning dödar” på ett cigarettpaket. Hur mycket ändrar det ens beteende? Inte särskilt mycket.
IMF och Forumet för finansiell stabilitet (FSF) har naturligtvis en roll att spela i detta. Vem vet inte det? Detta bör emellertid vara ett alternativ till vår egen förmåga att kontrollera hur våra system fungerar. När det gäller denna fråga blir parlamentet bara alltmer överraskat. När vi antog Ehlerbetänkandet om system för insättningsgarantier den 13 december fick vi höra att det var en alldeles för komplicerad sak och att det ändå inte skulle utgöra någon garanti för hur systemen kommer att fungera.
I dag verkar det finnas ett sätt att undkomma krisen enligt de huvudsakliga slutsatserna från Ekofinrådet, eller att det under alla förhållanden är en fråga som man brådskande bör ta upp igen. Om ni tar upp denna fråga igen, herr kommissionsledamot, eller rättare sagt, om er kollega kommissionsledamot Charlie McCreevy gör det, kommer vi att stå näst på tur för att granska den. Någon gång bör ni nog lyssna lite noggrannare på vad parlamentet har att säga om frågor som denna.
Detta gäller även kreditvärderingsinstituten där vi bara kan hänvisa er - eller kommissionsledamot McCreevy - till det vi sa tidigare. Vi vet att kommissionen vill lägga fram förslag om en ändring av direktivet om kapitalkrav, eller ”CRD”. Vi kommer att granska dessa förslag noggrant, men tro inte att detta kommer att vara tillräckligt för att ge EU det tillsynssystem som vi behöver, om vi inte tar hänsyn till alla de förslag som har legat på bordet i flera månader vid det här laget.
Detsamma gäller situationen för tillsynskommittéerna - de tre ”nivå 3-kommittéerna” som vi brukar kalla dem. Vi behöver ett lagstiftningsförslag för dessa tre nivå 3-kommittéer för att ge dem en solid rättslig grund för att agera och stärka deras befogenheter, även i dialogen med de andra tillsynskommittéerna, eftersom tanken att vi ska sammanföra de andra tillsynsmyndigheterna utan att ha ett eget stabilt tillsynssystem inte är särskilt tillfredsställande för oss.
Vi skulle vilja att rådet och kommissionen tillsammans tittade på de förslag som har lagts fram, naturligtvis utan att förglömma de förslag som den italienske finansministern Tommaso Padoa-Schioppa lade fram vid Ekofinrådet i december. I samma anda vill vi även här att man funderar lite mer aktivt på att förbättra vårt regleringssystem med hänsyn till subsidiaritetsprincipen.
Vi tror inte att förslaget om en ”ledande” tillsynsmyndighet skulle tillfredsställa alla medlemsstater. Parlamentet bör begära att man tar fram en lösning för samtliga medlemsstater så att alla medlemsstater ska kunna känna att de är nöjda med tillsynssystemet.
Jag skulle bli tacksam om rådsordföranden och kommissionsledamoten kunde kommentera alla dessa frågor, men det är viktigt att komma ihåg att jag naturligtvis bara lägger fram frågor som har tagits upp i utskottet för ekonomi och valutafrågor, eftersom vi inte har behandlat ett formellt betänkande ännu.
Janez Lenarčič
rådets ordförande. - (SL) Jag vill betona rådets ståndpunkt, nämligen att nyckelfaktorn för att bemöta den rådande situationen på finansmarknaderna är konsekvent genomförande av de tre arbetsprogram som antogs av rådet redan under det portugisiska ordförandeskapet.
Som ni säkert minns antog Ekofinrådet en rapport och en rad beslut i oktober förra året, vilket nämns i den muntliga frågan från Pervenche Berès. Dessa beslut åtföljs även av en tidsplan.
Jag vill kort kommentera de principer som styr våra insatser. Den första riktlinjen rör förfarandena och principerna för att förbättra samarbetet och uppförandet vid internationella finanskriser. En av de centrala målsättningarna på detta område är att slutföra och underteckna det nya samförståndsavtalet där de gemensamma principerna och riktlinjerna för att stärka samarbetet på krishanteringsområdet kommer att fastställas. Ordförandeskapet räknar med att arbetet med samförståndsavtalet kommer att kunna slutföras vid Ekofinrådets informella möte som kommer att hållas i Slovenien nästa månad.
Den andra huvudsakliga riktlinjen för insatserna för att stärka åtgärderna för finansiell stabilitet rör verktygen för att förebygga, hantera och lösa kriser. Tidsplanen från oktober omfattar alla brister som har påträffats, särskilt bestämmelserna om statligt stöd, systemet för insättningsgarantier, reglerna om avvecklingsförfaranden och begränsningarna för överföringar av medel, allt på internationell nivå.
Jag vill kort nämna de beslut som nåddes efter översynen av Lamfalussyprocessen, som antogs vid Ekofinrådets decembermöte, och den åtföljande tidsplanen. Även om några aspekter av denna fråga rör insatserna för att nå finansiell stabilitet har inte de långsiktiga frågorna i samband med tillsynen av internationella finanskoncerner så mycket att göra med den rådande marknadssituationen. Dessa frågor rör främst de nationella tillsynsmyndigheterna, som måste anpassa sig till förhållandena på de ständigt utvecklande finansmarknaderna.
Jag vill betona att rådet anser att vi måste öka konvergensen i tillsynen för att garantera rättvis konkurrens. I detta sammanhang koncentrerar vi oss främst på konvergensen av tillsynsförfarandena, och inte nödvändigtvis på konvergensen av tillsynsmyndigheterna. När det gäller de ekonomiska aktörernas svar på den rådande situationen på finansmarknaderna vill jag förmedla rådets övertygelse om att huvudansvaret för att göra korrektioner ligger på den individuella sektorn. Vi bör endast ta till lagstiftningsinitiativ om sektorn visar sig vara oförmögen att vidta effektiva åtgärder.
Ekofinrådet diskuterade frågan om finansiell stabilitet vid sitt senaste möte den 4 mars. I slutet av denna vecka kommer Europeiska rådet att diskutera detta problem och, hoppas jag, instämma i de framsteg som har gjorts. Ekofinrådet kommer att fortsätta att nära följa situationen. Jag har redan nämnt Ekofinrådets informella aprilmöte som kommer att hållas i Slovenien. Vi kommer naturligtvis gärna att lyssna även till Europaparlamentets förslag.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Den muntliga fråga som lagts fram av Pervenche Berès för utskottet för ekonomi och valutafrågor ger mig, på Charlie McCreevys och hela kommissionens vägnar, ett tillfälle att informera er om det pågående arbetet med översynen av Lamfalussyprocessen.
EU:s tillsynsmodell på området för finansiella tjänster granskades på högsta politiska nivå under hela förra året. Dessa diskussioner visade att det finns en stark politisk vilja att förstärka det nuvarande tillsynssystemet, som bygger på strukturen för Lamfalussykommittén. Förra året lade Europaparlamentet, rådet och kommissionen fram sina respektive utvärderingar av hur den nuvarande processen fungerar. Nu är det dags att gå vidare och lägga fram konkreta förslag.
Detta härrör från Ekofinrådets slutsatser och den åtföljande vägkartan som antogs i december förra året. Inom ramen för denna vägkarta stakar man ut det som behöver göras för att förbättra Lamfalussyprocessen, särskilt förbättringarna av kommittéerna av nationella tillsynsmyndigheter, de så kallade nivå 3-kommittéerna.
Kommissionens arbete koncentreras på tre huvudområden i enlighet med överenskommelsen om vägkartan som antogs i december förra året. För det första uppmanades kommissionen att överväga hur man kan klargöra och förstärka nivå 3-kommittéernas roll och lägga fram konkreta alternativ för det informella Ekofinrådet i april i Ljubljana.
Den huvudsakliga målsättningen här är att klargöra nivå 3-kommittéernas bidrag till tillsynssamarbetet, konvergensen av tillsynen och eventuellt även för förebyggande och hantering av kriser. Vid det informella Ekofinrådet kommer man för övrigt även att diskutera det arbete som utförs av en arbetsgrupp som inriktar sig på krishantering när det gäller koncerner med verksamhet i flera länder.
För det andra arbetar en arbetsgrupp i kommissionen med att se över tillsynsbefogenheter, frivillig delegering av uppgifter, tillsynssamarbete och informationsutbyte. Vi samarbetar om dessa uppgifter med nivå 3-kommittéerna för att lägga fram resultaten före årsslutet. Med tanke på den enorma omfattningen av dessa översyner är det emellertid fortfarande för tidigt att i dag säga vilka resultat detta arbete kommer att ge.
För det tredje undersöker kommissionen möjligheten till att bidra finansiellt till nivå 3-kommittéernas verksamhet. Detta är ett överhängande problem eftersom dessa kommittéer i allmänhet, och Europeiska värdepapperstillsynskommittén (EVTK) i synnerhet, har nått gränsen för sina budgetar. Kommissionen kommer att söka en stabil lagstiftningslösning som garanterar kontinuiteten i EU:s finansiering. Enligt vår uppfattning kan detta bäst åstadkommas genom att man enas om utformningen av EU:s finansiering i ett beslut som antas av Europaparlamentet och rådet.
Tiden tillåter inte att jag ger parlamentet närmare detaljer om den vägkarta som antogs av Ekofinrådet i december förra året, men låt mig på en halv minut bara nämna några av de åtaganden som kommissionen har fått i uppgift att infria. Vi arbetar med alla dessa frågor. Till april 2008 ska kommissionen utarbeta en bedömning av hur kommittéernas roll ska klargöras och överväga alla de olika alternativen för att stärka kommittéernas arbete.
Till mitten av 2008 ska nivå 3-kommittéerna för första gången lägga fram förslagen till sina arbetsprogram för kommissionen, parlamentet och rådet, och därefter ska de börja rapportera årligen om framstegen. Dessa kommittéer ska även undersöka möjligheterna till att stärka den nationella tillämpningen av riktlinjer, rekommendationer och normer, de ska se hur de kan ändra sina interna föreskrifter så att beslut genom omröstning med kvalificerad majoritet kan tillämpas i kombination med ett förfarande för samtycke eller förklaring, de ska undersöka möjligheterna till att införa en gemensam uppsättning av operativa riktlinjer för den verksamhet som bedrivs av kollegierna av tillsynsmyndigheter och se till att de förfaranden som tillämpas av de olika kollegierna av tillsynsmyndigheter är sammanhängande. Nivå 3-kommittéerna ska föreslå - även det till mitten av 2008 - en tidtabell för att införa ett EU-omfattande rapporteringsformat för enhetliga uppgiftskrav och rapportdatum.
Till årsslutet 2008 har kommissionen även åtagit sig att genomföra en sektorsövergripande inventering av samstämmigheten, överensstämmelsen och den faktiska tillämpningen av befogenheten att utfärda sanktioner bland medlemsstaterna. Kommissionen ska överväga - även det till årsslutet 2008 - finansiellt stöd från EU-budgeten. Dessutom kommer kommissionen, som jag sa tidigare, även att undersöka möjligheten till finansiering från EU-budgeten för att utforma verktyg för att skapa en gemensam tillsynskultur bland nivå 3-kommittéerna. Kommissionen och kommittéerna ska se över direktiven om finansiella tjänster i syfte att inbegripa bestämmelser för att möjliggöra tillämpningen av frivillig delegering av uppgifter, analysera möjligheterna till frivillig delegering av befogenheter och så vidare. Vi arbetar alltså intensivt med detta och kommer så att göra under de kommande veckorna och månaderna fram till årsslutet.
Dessutom arbetar vi samtidigt med oron på finansmarknaderna genom att följa den vägkarta som antogs i oktober 2007 av Ekofin. En rapport om hur vi arbetar med denna vägkarta för att hantera konsekvenserna av denna oro har översänts till Europeiska rådet för diskussion om några dagar i Bryssel. Vi bidrog till denna rapport med ett meddelande. Ekonomiska och finansiella kommittén lade också fram sin egen rapport till Ekofinrådet häromdagen. Vi diskuterade båda rapporterna på Ekofinnivå, och de kommer att diskuteras av stats- och regeringscheferna nästa torsdag och fredag.
Dessa rapporter förmedlar ett enkelt budskap. Vi måste agera snabbt och konsekvent för att stilla våra medborgares och investerares oro. Vi måste återupprätta förtroendet och stabiliteten så snabbt som möjligt efter att noggrant ha övervägt alla alternativ och i linje med principerna om bättre lagstiftning.
Jag tror att alla erkänner att denna vägkarta, som antogs för några månader sedan av Ekofin, är det rätta svaret på de problem som har identifierats. Arbetet med vägkartans åtaganden har inletts. Under de närmaste månaderna kommer det att vara viktigt att vi håller tidtabellen och visar att EU reagerar effektivt på krisen.
Vår reglerings- och tillsynsram måste förbli stabil och måste hålla takten med marknadsutvecklingen. Även om Basel II-bestämmelserna började tillämpas fullt ut först från och med den 1 januari 2008 har ytterligare förbättringar av direktivet om kapitalkrav redan planerats in. Detta arbete har blivit ännu viktigare mot bakgrund av den senaste oron, och det kanske finns andra aspekter av Basel II som vi kommer att behöva diskutera under den närmaste tiden. Vi har för avsikt att anta ett nytt förslag till detta direktiv i oktober så att diskussionerna i parlamentet och rådet kan genomföras innan ett nytt direktiv antas i april 2009.
Vi uppskattar stort parlamentets deltagande i alla dessa diskussioner. Vi behöver parlamentets bidrag, och vi uppskattar detta engagemang och bidrag. Den 1 april - några dagar före nästa informella Ekofinmöte - kommer Charlie McCreevy att tala inför utskottet för ekonomi och valutafrågor. Och när det gäller den makrofinansiella stabiliteten är jag, som kommissionsledamot med ansvar för ekonomiska och monetära frågor, som ni vet alltid beredd att bidra till diskussionerna i utskottet för ekonomi och valutafrågor och här i parlamentet.
Avslutningsvis, och när det gäller de makrofinansiella frågorna, är det sant att vi måste förbättra tillsyns- och regleringsramen - och det stämmer i allra högsta grad på EU-nivå och global nivå - men vi kommer inte att kunna sätta stopp för dessa bubblor, detta överskott av likviditet, denna risk för den finansiella stabiliteten om vi inte tar itu med de globala obalanserna på allvar. Detta är det verkliga ursprunget till dessa obalanser. Vi kan inte lösa de nuvarande eller tidigare problemen eller de framtida utmaningarna för den globala ekonomins funktion utan att ta itu med de globala obalanser som fortfarande finns där.
Alexander Radwan
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! År 1999 inledde vi projektet för att inrätta en europeisk inre finansiell marknad, och sedan dess har vi drivit fram arbetet. Vi är på väg att nå framgång.
Nu måste vi se till att marknadsutvecklingen inte springer om den politiska utvecklingen. Lamfalussyprocessen var ett steg i den riktningen. Nivå 3-kommittéerna kan vara ett sätt att föra EU:s tillsynsmyndigheter ett steg närmare varandra. Jag tar emellertid till mig det som kommissionsledamot Joaquín Almunia sa: agera snabbt och effektivt.
Vi går igenom en subprime-kris eller en subprime-oro. Amerikanerna - vare sig det handlar om den amerikanska tillsynsmyndigheten SEC, Vita huset, politikerna eller det allmänna åklagarämbetet i New York eller Washington - har sedan lång tid tillbaka utarbetat de relevanta slutsatserna och övervägt vilka åtgärder som krävs, medan finansministrarna i Europa fortfarande funderar vilken riktning de ska ta.
Finansministrarna vägrar att driva på arbetet med att inrätta en tillsynsstruktur på EU-nivå, så jag kommer inte att tala om en europeisk tillsynsmyndighet här. Det som finansministrarna redan måste ställas till svars för - och här vädjar jag särskilt till rådet - är att EU inte är närvarande i de internationella diskussionerna om hur man ska handskas med detta problem. Till sist blir det så att vi återigen bara kommer att införa andra nationers bestämmelser, till exempel Förenta staternas.
Jag vill bara påminna er om Katiforisbetänkandet. Efter Parmalat och Enron uppmanade vi kommissionen och rådet 2003-2006 att tala klarspråk om kreditvärderingsinstituten. Kommissionen analyserar allt i EU, men när det uppstår en kris analyseras ingenting. Frågan om hedgefonderna analyseras till exempel inte på EU-nivå. Därav min enträgna vädjan: ta er ur apatin, lägg den nationella egoismen åt sidan och fortsätt arbetet med att förvandla EU:s finansmarknad till en framgångshistoria, inte bara i EU, så att det som har bestått provet här även kan blir regel över hela världen.
Ieke van den Burg
för PSE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag har först två inledande kommentarer. För det första skulle jag ha velat diskutera dessa globala obalanser och penningpolitiska interventioner osv. med Joaquín Almunia, men vi kommer att göra det med Jean-Claude Trichet i ett annat sammanhang.
Jag vill emellertid betona att vi skulle ha varit mycket värre ute om vi inte hade haft denna ECB-struktur, detta system med europeiska banker som ingrep i den rådande oron. Jag anser att denna balans finns i penningpolitiken - vi har haft denna typ av verkställande av åtgärder på EU-nivå, men vi har det inte när det gäller tillsynsaspekterna. Detta är emellertid nödvändigt för att förebygga i förväg i stället för att bara vidta interventionsåtgärder.
Min andra inledande kommentar rör Charlie McCreevys frånvaro. Jag anser att det är oacceptabelt att han inte vill diskutera detta med oss. Han kanske är upptagen med sin personliga framtid, men till 2009 års kommission skulle jag vilja säga att det nog är lämpligt att överväga att ha en särskild kommissionsledamot med ansvar för finansmarknaderna som endast kommer att koncentrera sig på detta, eftersom jag anser att detta är en verkligt viktig fråga för EU och för kommissionen.
När det gäller tillsynsfrågan - den vägkarta som ni har beskrivit - tror jag inte att vi är oeniga om åtgärderna, men jag förväntade mig - och jag förklarade detta mycket tydligt i nivå 3-kommittén vid det årliga gemensamma möte som hölls i november - att dessa åtgärder även borde ha ingått i ett tydligt förslag om lagstiftningsåtgärder från kommissionen. Kommissionen har initiativrätt, den kan lägga fram förslag, och vi skulle ha kunnat agera snabbt och konsekvent om vi hade haft ett konkret förslag. Som det är nu är ju många av dessa åtgärder endast frivilliga. De är rekommendationer till kommittéer som faktiskt inte har befogenheten, mandatet, behörigheten eller verktygen för att göra det som vi skulle ha velat, eftersom de är organiserade på nationell nivå och inte har detta mandat på EU-nivå. Detta skulle kunna vara ett ämne för ett förslag från kommissionen i detta avseende.
Varför agerar kommissionen så långsamt? En av orsakerna till detta är enligt min mening att de vill att dessa nivå 3-kommittéer endast ska ha en rådgivande funktion och att de inte ska vara det centrala verktyget för EU:s översyn. Jag anser att vi måste erkänna att nivå 3-kommittéerna spelar denna viktiga roll och att de, precis som Europeiska centralbanken, måste ha en verklig och oberoende tillsynsstruktur för att behandla dessa frågor. Det är inte kommissionen - dvs. Generaldirektoratet för konkurrens - som ska gripa sig an dessa frågor eftersom kommissionen är för svag i denna aspekt.
När det gäller rådet hoppas jag verkligen att ni betraktar detta som en brådskande fråga och diskuterar ytterligare åtgärder inom ramen för tillsynssystemet.
Josu Ortuondo Larrea
för ALDE-gruppen. - (ES) Fru talman, herr minister! En dynamisk och sund finanssektor är avgörande för EU-ekonomins stabilitet och för den globala konkurrenskraften. Detta är ytterst viktigt för såväl konsumenterna som företagen.
Med tanke på detta håller vi alla med om att finansinstituten måste vara väl förvaltade och övervakade. Det var därför vi inledde det som kallas Lamfalussyprocessen 2001, med målsättningen att inrätta en effektiv mekanism för att skapa konvergens mellan de olika medlemsstaterna och våra partner när det gäller tillsynsförfaranden och finansiell reglering. Nu vill kommissionen att vi ska godkänna en rad nya initiativ för antagande av lagstiftning, konvergens i tillsynen och stärkt samarbete mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter.
Vi instämmer i allt detta eftersom vi behöver en stark och sund finanssektor som kan stödja vår ekonomi i turbulensen på de internationella marknaderna, men vi vill ha mer än så. Vi vill att direktivet om beskattning av inkomster från sparande, som har varit i kraft sedan 2005, granskas så att vi kan sätta stopp för skandaler som Liechtenstein, som verkar gömma skattesmitare.
Det får inte vara så att medlemsstaterna, relaterade territorier eller länder som är associerade med Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), genom att hänvisa till banksekretessen, inte utbyter information om personer som är bosatta i andra EES-länder som de har intresserat sig för.
Statligt stöd för att främja den privata ekonomin är förbjudet enligt bestämmelserna om fri konkurrens, och beskattningen av inkomster från sparande får inte bli en inkörsport för att snedvrida den rättvisa konkurrensen. Spelreglerna måste vara desamma för alla, och vi måste därför bekämpa skatteparadisen, eftersom de är konkurrenshämmande och antisociala.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Fru talman! Två minuter räcker inte för att jag ska hinna ta upp alla punkter. Jag kommer därför att fatta mig mycket kort. Jag instämmer i mycket av det som mina kolleger har nämnt, särskilt det som Ieke van den Burg sa om kommissionens motvillighet att ge nivå 3-kommittéerna en ökad roll.
Jag anser att det är naturligt att nivå 3-kommittéerna har två olika roller. De har lyckats väl med rådgivningen om nya direktiv. Den rådgivande rollen har de alltså lyckats mycket väl med, men vi har fortfarande inte funnit något sätt att åstadkomma sann konvergens inom EU. Det finns en verklig asymmetri mellan konvergensen på EU-nivå och den nationella ansvarsskyldigheten. Även om vi helhjärtat stöder Ekofinrådets förslag, vägkartan och allt som har utarbetats, tvivlar vi på att detta kommer att bidra till att lösa de problem som vi har i EU. Är det verkligen möjligt att åstadkomma fullt integrerad styrning inom ramen för det nuvarande tillsynssystemet? Enligt min mening är svaret nej. Vi anser även att konsolideringen av tillsynsmodellen för direktivet om kapitalkrav måste förbättras mycket mer än det som föreslås i vägkartan. Det är inte tillräckligt att ha bra delegerande befogenheter, bra informationskrav och att lösa vissa frågor om värdländer. Vi måste ge nivå 3-kommittéerna ökade beslutsbefogenheter. De måste vara mer oberoende gentemot kommissionen och vara kärnan i EU:s nya nätverksbaserade tillsynssystem.
Avslutningsvis vill jag ta upp en fråga som även min kollega Alexander Radwan nämnde, som rör den amerikanska konvergensen och de globala konsekvenserna. Jag anser att vi förlorar tid i EU. Om vi inte rycker upp oss kan vi inte förvänta oss att våra internationella kolleger ska ta oss på allvar. Även om dialogen om finansiella tjänster har utvecklats väl måste vi ytterligare förbättra våra insatser för att nå konvergens för att visa amerikanerna att vi har ett likvärdigt system och kan förlita oss på ömsesidigt erkännande och även ömsesidig överensstämmelse. Det är alltså mycket viktigt att vi tar till oss denna globala aspekt.
Elisa Ferreira
(PT) Fru talman! Den senaste tidens turbulens på finansmarknaderna har visat att den tendens som gav upphov till ökad effektivitet även kan medföra större risker, vilket påverkar sundheten i det finansiella systemet och i den reala ekonomin. Den översyn som planerades för 2007 blev följaktligen mer brådskande och fick ökad politisk relevans. I dag uppmanas EU att komma med väl övervägda och effektiva svar som är anpassade till marknadens ökade komplexitet.
Man vet också att det är möjligt att göra framsteg utan att ändra den centrala strukturen i Lamfalussymetoden, men, som många av mina kolleger har sagt här, ett av de mest självklara och viktigaste verktygen för att åstadkomma förbättringar är starkare och effektivare samordning mellan de olika nationella tillsynsorganen och myndigheterna genom att öka effektiviteten på nivå 3, dvs. att öka dessa kommittéers befogenheter och behörighet, stärka mekanismerna för att hantera turbulenta situationer och kriser och se till att principerna och förfarandena är konsekventa.
Detta slags samordning är komplex och uppstår inte av sig själv; det krävs särskilda och kompetenta initiativ från kommissionen till svar på de rekommendationer som helt riktigt har nämnts här i dag, som parlamentet och Ekofinrådet har lämnat vid flera tillfällen och som finns med i den vägkarta som också har nämnts upprepade gånger.
När nu nästa möte i Europeiska rådet närmar sig är den uppenbara bristen på öppenhet när det gäller de initiativ som planeras av kommissionen minst sagt förvånande. Att inte kommissionsledamot Charlie McCreevy har kommit är ännu mer förvånande när parlamentet uttryckligen har bett honom att informera om framstegen i arbetet.
Avslutningsvis vill jag återigen tacka kommissionsledamot Joaquín Almunia för att han har kommit hit, även om jag fortfarande anser att vi bör ha en klargörande debatt med den ansvarige kommissionsledamoten med tanke på ämnets specifika och tekniska natur och att kommissionen är skyldig att lägga fram ett särskilt initiativ i den här frågan.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Fru talman! Lamfalussyprocessen inrättades för att gemenskapen snabbt och flexibelt skulle kunna bemöta marknadsutvecklingen med hjälp av lagstiftning om finansiella frågor och främja konvergens i tillsynsförfarandena. Verksamheten inom ramen för denna process, på alla fyra nivåerna, har gjort det möjligt att förbättra samordningen mellan institutionerna och tillsynsmyndigheterna i EU.
Vi måste emellertid gå längre än så.
För att öka processens legitimitet, kvalitet och samstämmighet måste vi fortsätta att förstärka principerna om bättre lagstiftning och demokratisk kontroll, förbättra integrationen av de olika nivåerna och främja ökad intersektoriell konvergens för att undvika arbitrage. För att tillgodose dessa behov krävs ett EU-perspektiv och nya åtgärder, särskilt för att handskas med översynen av koncerner med verksamhet i flera länder på lämpligt sätt och göra framsteg med hanteringen av internationella kriser.
Harald Ettl
(DE) Fru talman! Finansiell stabilitet genom krishantering måste vara standard när lagstiftningen harmoniseras. Det handlar om att dra lärdom av finanskriserna och utvecklingen inom finansbranschen när man tappar kontrollen och den inte längre överensstämmer med kraven på en lämplig marknadsekonomi. Detta innebär att det fortfarande återstår att inrätta en hållbar grund för Lamfalussyprocessen 2008. Marknadsaktörerna kräver ett flexibelt lagstiftningsförfarande. Kravet i det här sammanhanget måste vara att tillsynsverksamheten genomförs med parlamentarisk kontroll och att parlamentets rättigheter skyddas. Kontrollen kan inte ske öppet utan parlamentarism.
Den väg vi har slagit in på leder direkt in i ett system med europeiska tillsynsmyndigheter via den ”ledande” tillsynsmyndigheten. Det enda sättet att skapa jämvikt mellan Europas finanscentrum och samtidigt beakta alla politiska och ekonomiska intressen är genom ett EU-system med tillsynsmyndigheter. Kommissionen måste vara en aktör, inte bara en medlare, i övergångsstadierna i detta sammanhang.
Reinhard Rack
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Under årens lopp har Lamfalussyprocessen på ett berömvärt sätt hjälpt oss fram till denna speciella brännpunkt i de finansiella mekanismerna. Samtidigt har vi dock kontinuerligt arbetat med demokratiskt lagstiftande på detta område, som en del av de normala diskussionerna om konstitutionen, där lagstiftandet delegeras från EU-institutionerna. Vi har alltid samma problem i båda fallen, nämligen att se till att vi å ena sidan kan garantera ett minimum av insyn och å andra sidan försäkra oss om att parlamentet är tillräckligt delaktigt i kontrollen av detta.
Görs praktiska insatser för att centrera diskussionerna inom ramen för kommittéförfarandet i allmänhet och inom Lamfalussyprocessen i synnerhet, så att vi inte fortsätter att ha denna uppsättning av olika processer och ytterligare en komponent i tillsynen tas ifrån oss?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Fru talman! Jag ska försöka att fatta mig mycket kort, men jag vill gärna snabbt kommentera några av inläggen.
För det första står det klart att det finns en asymmetri mellan den nationella strukturen av tillsynsmyndigheter, de finansiella tillsynsstrukturerna, de överstatliga institutionernas ökade vikt och den globala, snarare än europeiska dimensionen av finansmarknaderna och den finansiella verksamheten. Denna brist på symmetri ger upphov till spänningar och kräver ett svar från EU-institutionerna, från kommissionen och från rådet och parlamentet. Jag tror inte att vi behöver diskutera det vidare, eftersom vi alla säkert är överens på den punkten.
För det andra kan jag inte riktigt hålla med om några av inläggen, där man föreslog att tillsynsstrukturerna och förfarandena för att reagera på händelser i det finansiella systemet i Förenta staterna skulle vara bättre än de som vi har i EU. Jag anser uppriktigt sagt att det inte finns några fakta som tyder på detta, utan att det snarare finns argument som talar för de europeiska reglerings- och tillsynsstrukturerna och finansmarknadernas funktion i EU på en hel rad områden jämfört med vad som sker i Förenta staterna.
För det tredje är nivå 3-kommittéerna inom ramen för Lamfalussyprocessen ytterst viktiga. Två av de tre nivå 3-kommittéerna, Europeiska banktillsynskommittén och Europeiska försäkrings- och tjänstepensionskommittén, inrättades så sent som 2005, även om Lamfalussyprocessen inleddes 1999. Vi måste ta igen den förlorade tiden, men en massa tid hann gå till spillo innan kommissionen kom in i bilden.
För det fjärde, hur går vi vidare? Det framgår av några av inläggen att en del av er anser att det är kommissionens ansvar att fatta beslut om hur vi ska gå framåt i rätt takt. Jag förnekar inte att kommissionen har ansvar för detta, för det har den, precis som parlamentet och rådet och naturligtvis medlemsstaterna har.
Efter att ha deltagit i många diskussioner i Ekofinrådet den senaste tiden, och även i Eurogruppen, är min erfarenhet av utvecklingen av tillsynen och regleringen när det gäller frågan om hur man ska hantera turbulens på finansmarknaderna och bemöta de problem med osäkerhet, bristande förtroende och marknadsmisslyckanden som vi ser i systemet, som jag gärna delar med mig av till er och som ni kan välja att tro på eller inte, att de största hindren för att göra framsteg på detta område är några av medlemsstaternas synpunkter. Detta gäller dock inte medlemsstater som inte lider av konsekvenserna av turbulensen på finansmarknaderna.
Det pågår mycket arbete. Jag förstår varför parlamentet vill att arbetet ska gå snabbare, men ni har säkert samma information som kommissionen och rådet, och vet därför att en massa arbete utförs i flera riktningar samtidigt. Vi befinner oss i en situation där improvisationer tenderar att leda till misstag, och att då försöka agera innan vi vet vad som behöver göras kan motverka sitt eget syfte. Det finns erfarenheter i Europa och Förenta staterna från tidigare tillsyns- och regleringsproblem, tidigare finansiella problem, som visar att det är bättre att vänta i några månader och agera på lämpligt sätt än att påskynda eventuella åtgärder, vilket kan leda till att vi förvärrar de problem som vi vill lösa ännu mer.
En sista synpunkt: kommissionen har rätt att ta lagstiftningsinitiativ i EU. Kommissionen kommer aldrig att lämna ifrån sig denna initiativrätt; den kommer aldrig att överlåta denna initiativrätt till Lamfalussykommittéerna. Kommissionen tar hänsyn till kommittéerna, men kommer aldrig att anse att initiativrätten bör överlämnas till Lamfalussykommittéerna, och jag tror inte att parlamentet eller rådet anser det heller. Däremot är vi nog alla som sagt överens om, inte minst kommissionen, att samordning mellan nivå 3-kommittéerna inom ramen för Lamfalussyprocessen och befogenheter för att fastställa kriterier och anta beslut genom omröstning med kvalificerad majoritet, befogenheter för att reagera med nästan bindande beslut, är något som blir alltmer uppenbart och nödvändigt med tanke på de ytterst viktiga uppgifter som dessa kommittéer har. Detta får emellertid inte leda till att vi blandar ihop dessa behov med vilken institution som har rätten att ta lagstiftningsinitiativ i EU.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.