Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 1. helmikuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana torstaina 8. helmikuuta pidetyn puheenjohtajakokouksen työjärjestyksen 110 artiklan mukaisen esityslistaluonnoksen lopullisen version tarkastelu.
Muutoksia ei ole ehdotettu maanantain, tiistain eikä keskiviikon osalta, mutta jäsen McMillan-Scott on pyytänyt minulta puheenvuoroa.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, viittaan asetusluonnokseen Euroopan poliittisista puolueista. Edellisessä Strasbourgin istunnossa komissio aikoi antaa meille tiedonannon kyseisestä asiasta. Myöhemmin se peruutettiin, ja ymmärtääkseni komissiolla on nyt näkemys Euroopan poliittisten puolueiden rahoituksesta. Tämä on hieman arkaluonteinen asia, etenkin koska parlamentissa on edustettuna tiettyjä puolueita, jotka saattavat pitää itseään jostakin syystä sopimattomina vastaanottamaan sellaista rahoitusta, vaikka alkujaan hyväksyisivätkin rahoituksen. Voisitteko kysyä komissiolta, antaisiko se tästä asiasta parlamentille tiedonannon jossakin vaiheessa?
Toiseksi, arvoisa puhemies, nyt kun olemme tiistain esityslistassa, minua huolestuttaa, että Euroopan parlamentti käy keskustelua komission vuoden 2001 työohjelmasta, mutta sillä ei ole asiasta päätöslauselmaa. Tämä on erityisen tärkeää sen vuoksi, että komission vuoden 2001 työohjelma sisältää noin 200 tointa, joista parlamentti keskustelee mutta joista sillä ei ole päätöslauselmaa. Tämä on huono ennakkotapaus. Päätöslauselma olisi oltava etenkin sen vuoksi, että meidän edellytetään tutkivan tarkoin komission työtä.
Voisinko lopuksi esittää huomion, että koska se on kaikkea muuta kuin komission vuoden 2001 työohjelma, me voisimme antaa sille uudeksi nimeksi "komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston työohjelma".

Puhemies
Hyvä McMillan-Scott, mitä tulee siihen, että valmisteltua päätöslauselmaa ei ole, puheenjohtajakokouksessa katsottiin, että se ei ole tarpeen.

Cox
Arvoisa puhemies, saatan olla väärässä, mutta ymmärsin, että tarkoitus oli todella antaa päätöslauselma. Meidän olisi kuitenkin ensin annettava työohjelma asiaankuuluvien parlamentaaristen valiokuntien arvioitavaksi ja esitettävä sitten harkittu päätöslauselma, johon eri alueista vastuussa olevat valiokunnat lisäisivät kantansa. Näin minä sen ymmärrän: päätöslauselma tulee, mutta ei heti.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, kyse ei ole ainoastaan jäsen Coxin tavasta ymmärtää, mitä sovittiin. Jotta komissiolla olisi viime vuonna viiveellä alkaneella toimikaudellaan poliittinen ohjelma, se on esitellyt tätä vuotta koskevan ohjelman, jonka liitteessä mainitaan toimet, joita ei ryhmäni laskujen mukaan ole 200:aa vaan 485. Näistä toimista 205 on lainsäädännöllisiä, kun taas muut eivät ole sellaisia. Lisäksi huomattava osa niistä on perintöä viime vuodelta, jolloin ne ovat jääneet toteuttamatta. Ei siis haittaa, jos päätöslauselmaamme sisältyvät molemmat ääripäät; olemme sopineet menettelystä, jonka mukaan asiasta vastaavat valiokunnat tarkastavat päätöslauselman yksityiskohtaisesti, ja huhtikuussa siitä voitaneen toimittaa äänestys, kun asia tunnetaan perin pohjin.
Työohjelman ulottaminen neuvostoon voisi olla kiintoisa ehdotus tulevaisuutta silmällä pitäen; tällä hetkellä osapuolina ovat kuitenkin komissio ja parlamentti.

Puhemies
Kiitos, jäsen Barón Crespo. Teemme siis niin.
Mitä tulee toiseen kysymykseenne, jäsen McMillan-Scott, komissio ei todellakaan ole valmistellut poliittisten puolueiden tutkimista koskevaa tiedonantoa esitettäväksi tämän istunnon aikana. Jos tahdotte, että tämä kysymys otetaan esityslistalle, voisimme pyytää komissiota antamaan meille tiedonannon esimerkiksi torstai-iltana, jos se sopii teille.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, kiitos tuosta erittäin hyödyllisestä ehdotuksesta. Valitettavasti moni meistä ei ole täällä torstai-iltana. Saattaisi olla hyödyllistä, jos komissio voisi ottaa aiheen listalleen ja antaa siitä tiedonannon sen tiedonannon yhteydessä, jonka se huomisaamuna antaa komission vuoden 2001 työohjelmasta - tai komission ja Euroopan parlamentin työohjelmasta, kuten minä sitä mielelläni kutsun.
Torstai:
Puhemies. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on esittänyt minulle pyynnön, että Irlannin ja Ranskan vakaussuunnitelmia koskeva komissiolle osoitettu suullinen kysymys, joka on laadittu Euroopan kansanpuolueen ryhmän ja Euroopan demokraattien puolesta, poistettaisiin esityslistalta.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, meillä on kaksi syytä esittää tämä pyyntö: ensimmäinen on parlamentaarinen ja toinen poliittinen.
Parlamentaarinen syy liittyy parlamentin valiokuntien työskentelyyn. Tällä hetkellä kaikkia vakauttamis- ja koordinaatiosuunnitelmia ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen sisällön parantamista pohditaan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Ellen erehdy, se on aikonut esitellä mietintönsä täysistunnossa huhtikuussa. Siksi tämä kysymys liittyy parlamentin toimintaan.
Toinen syy on poliittinen. PPE-ryhmän esittämä kysymys vietiin puheenjohtajakokoukseen Irlantia koskevana. Kun se tuli sieltä, siinä oli mukana myös Ranska. Jos lisäämme suhteiden ristituleen hallituspuolueet ja oppositiopuolueet ja lisäämme keitokseen myös kaikki parlamentin toiveet, tuloksena on, että torstaina käydään keskustelu ei kovinkaan loistavaan aikaan 15 jäsenvaltiosta, älköön epäiltäkö sitä.
Siksi menettelynä on mielestämme oltava, että parlamentti pitäytyy säännöissään ja työskentelee omien periaatteidensa mukaisesti.

Poettering
Arvoisa puhemies, on toki ymmärrettävää, että arvoisa kollega Barón Crespo haluaa muuttaa puheenjohtajakokouksen päätöksen täällä. Se on täysin sallittua ja oikeutettua, ja jossain toisessa asiassa minä tekisin samoin. Toivon kuitenkin, ettei hän saa enemmistöä taakseen, sillä tässä asiassa ei ole kysymys parlamentaaristen menetelmien loukkaamisesta, vaan siitä, että me haluamme komissiolta tietoja. Se ei vaikuta normaalien töiden jatkamiseen asiasta vastaavassa valiokunnassa millään tavalla. Nyt, tällä hetkellä, haluamme kuitenkin komissiolta tietoja. Sivumennen sanottuna myös ministerineuvoston kokoukset jatkuvat, ja miksi emme kävisi asiasta syvällistä keskustelua, varsinkin - ja tätä pyydän kaikkia asiaa vastustavia pohtimaan - koska me emme tee päätöksiä. Mehän emme loppujen lopuksi hyväksy päätöksiä, vaan otamme vastaan tietoja.
Keskustelu on muuten virinnyt puheenjohtajakokouksessa, minkä kollega Barón Crespo varsin hyvin tietää. Kollega Wurtz on tuonut sinne pohdiskeltavaa - ryhmämmehän ei muodosta pysyvää yhteistä rintamaa kollega Wurtzin ryhmän kanssa, mutta koska yhteisiä näkemyksiä kerran on, miksi emme tarttuisi niihin? Mehän emme sulje ketään ulkopuolelle, ja siksi pyydän, että tämä suullinen kysymys esitetään, jotta voimme vastaavasti keskustella asiasta täällä.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan esittää kysymyksen käsittelyjärjestyksestämme, joten en ilmaise kantaa puolesta tai vastaan. Tässä kysymykseni - joka on sekä parlamentaarinen että poliittinen, mutta eri syystä - sosialistiryhmän puheenjohtajalle. Jos komissio tai, mikä vielä tärkeämpää, neuvosto luo ennakkotapauksen tällä viikolla, eikö meille olisi kerrottava ennakkotapauksesta ja parlamentin reaktiosta siihen mahdollisimman varhain ja silloin, kun paikalla on mahdollisimman paljon parlamentin jäseniä?
Jos tarkoitus on luoda ennakkotapauksia, onko todellakin paras mahdollinen ratkaisu, että Euroopan parlamentti keskustelee asiasta torstaina klo 17.30, jota ei voi suositella ajankohdaksi, mikäli keskustelu on yhtään samanlainen kuin se torstain klo 17.30 keskustelu, johon osallistuin tammikuun istuntojakson aikana?
Joten arvoisa puhemies, voimmeko pyytää komissiota ja tosiaankin myös neuvostoa kertomaan näkemyksistään parlamentissa aikaisemmin tällä viikolla, jotta voimme käsitellä asiaa kunnolla? Pelkäänpä, että torstai-ilta ei ole paras mahdollinen aika asian käsittelyyn.

Wurtz
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista ajatukseni, varsinkin kun jäsen Poetteringin minua koskevat sanat voivat antaa aihetta sekaannukseen. Haluan siis selvittää asiat.
En tunne jäsen Poetteringin ja jäsen von Wogaun, jotka esittivät tämän pyynnön, seikkaperäisiä perusteluja, ja omasta puolestani ottaisin esille toisen kysymyksen. Mielestäni on todellakin aiheellista käydä tämä keskustelu, koska tämä on ensimmäinen kerta, kun komissio käyttää tätä välinettä, joka sille annetaan perussopimuksissa: se voi antaa jäsenvaltiolle suosituksen, tavallaan poliittisen rangaistuksen, vedotessaan vakaussopimukseen kuuluviin vaatimuksiin.
Toisin sanoen Irlantia nuhdellaan hyvin voimakkain sanoin ja Ranskaa hieman vähemmän voimakkain sanoin siitä, että ne ovat käyttäneet osan kasvun hedelmistä tehdäkseen enemmän sosiaalikysymysten hyväksi, liikaa sosiaalikysymysten hyväksi. Mielestäni tämä on poliittinen kysymys, joka ansaitsee tulla käsitellyksi. Me emme todellakaan vaatineet, että tämän keskustelun päätteeksi annettaisiin päätöslauselma, koska halusimme antaa toimivaltaisten toimielinten hoitaa tehtävänsä, mutta mielestäni mielipiteiden vertailu tästä kysymyksestä on paikallaan.

Puhemies
Annan vain yhden tiedotuksen vastaukseksi jäsen Coxille. Kerron hänelle, että asiasta vastuussa oleva komission jäsen Solbes on vapaa olemaan läsnä torstai-iltapäivänä klo 17.30 Strasbourgissa. En epäile hetkeäkään, etteivätkö parlamentin jäsenetkin ole läsnä, tietenkin mikäli kysymys säilytetään esityslistalla.
Kuulemme vielä jäsen Randzio-Plathia, koska työjärjestyksen mukaan meidän on kuultava toista puhujaa, joka on pyynnön esittäneen ryhmän puhujaa vastaan, ja sen jälkeen me päätämme asiasta.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, haluaisin valiokunnan puheenjohtajana korostaa lisäksi, että meillä todellakin on mietintö, jonka perusteella voimme tehdä huolellisen analyysin vakaus- ja lähentymisohjelmista; ne ovat tehtäviä, jotka eivät ole vain laajoja, vaan joita myös täytyy käsitellä erittäin vastuullisesti, koska on todellakin kysymys siitä, noudatammeko Euroopan unionin jäsenvaltioina Maastrichtin kriteereitä sekä ennen rahaliiton jäsenyyttä että ennen kaikkea sen jälkeen, sillä meitä on euroalueella sentään jo 12 jäsenvaltiota.
Tämä on erittäin vaativa prosessi, joka todellakin tekee myös erittäin huolellisen poliittisen arvioinnin välttämättömäksi. Siitä syystä tarvitsemme, jäsen Poettering, todellakin kaiken tiedon, mutta se tieto, jonka saamme, sisältyy ennen kaikkea kirjallisiin mietintöihin, ja olen sitä mieltä, että parlamentin kannattaisi antaa asiasta vastaavan valiokuntansa hoitaa se työ ensin. Haluaisin muistuttaa siitä, kuinka suurten vaikeuksien jälkeen me ylipäätään saimme aikaan päätöksen vakaus- ja kasvusopimuksesta ja että esiintyi suurta epävarmuutta siitä, pitäisikö koulutusinvestoinnit laskea mukaan budjettivajeeseen. Asian taustoja eivät silloin kysyneet vain PSE-ryhmän, vaan myös PPE-ryhmän jäsenet.
Olisin siksi todellakin sen kannalla, että emme missään tapauksessa käy keskustelua, joka on pakko käydä, mikäli kysymys esitetään, vaan teemme työn valiokunnissa. Komission jäsen Solbes vierailee valiokunnassamme, otamme asiasta selvää, ja meillä on mahdollisuus esittelijämme mietinnön avulla antaa täysistunnossa punnittu ja myös asianmukainen arviomme.

Puhemies
Siirrymme nyt äänestykseen tämän kysymyksen esityslistalta poistamista koskevasta pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)

Puhemies
Olemme hyväksyneet tämän istuntojakson ja seuraavan, Brysselissä pidettävän, istuntojakson esityslistat, ja siten voimme nyt ryhtyä käsittelemään työjärjestyspuheenvuoroja.

Liese
Arvoisa puhemies! Haluaisin kertoa kollegoille ennen esityslistan laatimista keskustelua herättäneestä asiasta. PPE-ryhmä ja muutamat muutkin olivat ehdottaneet, että tällä viikolla keskusteltaisiin eutanasiasta. Puheenjohtajakokous valitettavasti hylkäsi sen. Olemme siitä huolimatta luopuneet esityslistan vastustamisesta, koska meille on kerrottu, että jotkin ryhmät periaatteessa kannattavat tätä keskustelua Euroopan parlamentissa, mutta kenties toisena ajankohtana. Haluaisimme siitä syystä aloittaa vuoropuhelun näiden toisten ryhmien kanssa, sillä me emme ole keskustelua ja puheita vastaan, vaan haluamme käydä keskustelua. Olemme tosin erittäin pettyneitä siitä, että alankomaalainen ministeri Borst ei ole saapunut keskusteluun eikä ole vastannut kutsuun osallistua kuulemistilaisuuteen. Se ei kuitenkaan saa estää meitä aloittamasta vuoropuhelua toisten ryhmien kanssa ja jättämästä esitystä maaliskuun esityslistaan kirjaamisesta.
Tämän halusin vain sanoa asian oikaisemiseksi, koska tässä yhteydessähän on keskusteltu monista asioista.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, haluaisin ainoastaan reagoida jäsen Liesen vihjailuihin siitä, että ministeri Borst ei haluaisi osallistua keskusteluun eutanasiasta. Se on täysin väärin. Alankomaiden hallitus ja muuten kaikki alankomaalaiset kollegat täällä ovat koko ajan valmiit käymään avointa ja rehellistä keskustelua tosiasioista mutta ei vihjailuista eikä sopimattomista huomautuksista. Me annamme teille nämä tiedot. Olen myös ymmärtänyt, että Alankomaiden hallitus on keskustellakseen tästä asiasta myös valmis ottamaan vastaan Alankomaissa kaikki Euroopan parlamentin jäsenet, jotka haluavat tietoa tai käydä keskustelua, mutta ministeri Borstin aikataulu ei valitettavasti sallinut hänen olla täällä paikalla tällä viikolla.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, haluan kiistää sen, että meidän kaikkien tuntema jäsen Liese vihjailisi jotakin. Muutama ryhmä on tosiaankin järjestänyt kuulemisen, ja kuten eräät ryhmät myös toivoivat, ministeri Borst on kutsuttu sinne selittämään, millainen tämä laki tarkalleen ottaen on. Jos ministeri Borst ei voi ottaa kutsua vastaan, silloin täytyy yksinkertaisesti selvittää, eikö hän voisi saapua jonakin muuna ajankohtana. Tässä ei siis ole kysymys vihjailuista. Pidän joka tapauksessa erittäin tarpeellisena, että Alankomaiden terveysministeri tulee tänne selittämään asioita myös Euroopan parlamentin jäsenille, koska meidän ryhmässämme ja muissakin ryhmissä ollaan vilpittömästi erityisen huolestuneita kyseisestä Alankomaiden eutanasiaa koskevasta laista.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että minusta Euroopan kansanpuolueen ryhmältä on järkevää, että ensi torstain tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävässä keskustelussa ei käsiteltäisi tätä mutkikasta, vaikeaa ja raskasta eutanasia-asiaa. Olemme kotimaassani Alankomaissa käyneet noin 20 vuoden ajan yhteiskunnallista keskustelua, joka on ollut oikein hyvä ja tasapainoinen yhteiskunnallinen keskustelu, emmekä luonnollisesti voi hoitaa tällaista asiaa torstai-iltapäivänä tällaisessa lyhyessä keskustelussa, jossa on minuutin pituiset puheajat. Mielestäni nämä asiat meidän...
(Suosionosoituksia.) Tähän liittyy vielä yksi asia. Puhumme tässä parlamentissa aina toissijaisuusperiaatteesta. Tässä on kyseessä kansallinen rikoslaki, josta päättää Alankomaiden parlamentti. Mielestäni meidän täytyy myös parlamentissa muistaa hyvin toissijaisuuden käsite.

Ludford
Arvoisa puhemies, jäsen Wiebengan lailla olen hämmästynyt siitä, että kristillisdemokraattien ja konservatiivien ryhmässä ollaan sitä mieltä, että jäsenvaltioiden lait eutanasiasta ovat sopiva aihe otettavaksi esille Euroopan tasolla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa konservatiivit ovat olleet hyvin vikkeliä tuomitsemaan eurooppalaisen ihmisoikeuksien takaamisen törkeäksi sekaantumiseksi kansallisiin asioihin ja toissijaisuusperiaatteen rikkomiseksi. Kuulemme epäilemättä heiltä tuosta aiheesta vielä paljon näinä tulevina viikkoina ja kuukausina, jotka edeltävät Britannian yleisiä vaaleja. On aivan tavatonta, että he ovat kannattaneet jäsenvaltion eutanasia-kysymyksen esille ottamista Euroopan tasolla, ja panen tämän merkille lähestyvää vaalikampanjaa varten.

Martens
Arvoisa puhemies, sanotaan, että tämä asia liittyy täysin toissijaisuusperiaatteeseen. On tosiaankin maiden itsensä tehtävä laatia lakeja. Tässä on kuitenkin kyse siitä, onko eutanasialaki ristiriidassa eurooppalaisten ja kansainvälisten sopimusten kanssa. Tämä on tosiaankin meidän huolenaiheemme, ja tehtävämme on käsitellä tätä asiaa, samoin kuin sen rajat ylittäviä vaikutuksia. Tästä on siis kysymys, erillään meidän kaikkien kunnioittamasta toissijaisuusperiaatteesta. Voin muuten lukea jäsen van der Laanille, mitä ministeri Borst on vastannut jäsen Peter Lieselle. Minulla on nimittäin jäljennös. Hän kirjoittaa harkinneensa vakavasti tulemista paikalle, mutta hänen päätelmänsä on, että päätös tulla puhumaan tänne meidän eteemme ei olisi oikea terveysministeriltä. Olemme yllättyneitä, että hän ei pidä parlamenttia oikeana paikkana keskustella tästä asiasta.

Flemming
Arvoisa puhemies, olen äärettömän yllättynyt, että eräs kollega kuvaa eutanasiakysymystä kansalliseen rikosoikeuteen kuuluvaksi toissijaisuusperiaatteen kysymykseksi. Olemme sentään kaikki hyvin ylpeitä ja onnellisia siitä, että Euroopan unionin yhdessäkään jäsenvaltiossa ei ole kuolemanrangaistusta, sillä ihmiselämän koskemattomuus on asia, jonka pitäisi yhdistää meitä kaikkia.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, vastaan hyvin lyhyesti paronitar Ludfordin väliintuloon kysymyksessä, olisiko eutanasiasta keskusteltava vai ei, että mielestäni olisi täysin sopivaa, että parlamentti keskustelisi eutanasiasta. Henkilökohtaisesti suosittelisin, että sellaisen keskustelun lopuksi ei toimitettaisi äänestystä, ja oma valtuuskuntani todella odottaisi vapaata äänestystä, koska se on omantunnonkysymys. Pöytäkirjaa varten haluaisin tehdä selväksi, että valtuuskuntani ei ole ottanut mitään kantaa tähän asiaan PPE-ryhmässä. Huomatkaa, että paronitar Ludfordin väliintulo antaa mielestäni ymmärtää, että saattaa esiintyä jonkinlaista poliittista eutanasiaa, jota kannattaisin!

Van den Berg
Arvoisa puhemies, on selvää, että meitä kaikkia kiinnostavat kysymykset elämästä ja kuolemasta, joihin olemme törmänneet ehkä myös omassa elämässämme ja perheemme parissa, ja että kamppailemme sen kysymyksen parissa, millainen on arvokas kuoleminen ja mikä on yhteiskunnan vastuu. Meillä pitäisi siis olla vähintään rohkeutta kunnioittaa toisiamme: molemmat osapuolet, joilla on erilaiset käsitykset, pitävät lähtökohtanaan eettisiä periaatteita. Pelkästään yhdellä osapuolella ei ole yksinoikeutta näihin eettisiin periaatteisiin, eikä pelkästään yksi osapuoli voi vedota muihin - liberaaleihin, vihreisiin ja sosialisteihin - ihmisoikeusloukkauksien otsikon alla. Jos halutaan saada aikaan vakava ja avoin keskustelu, jollaista me haluamme, silloin asian täytyy olla erillään toissijaisuusperiaatteesta, koska se on erillinen asia. Sisällöllisesti kysymys on siitä, että osoitetaan kunnioitusta sitä kohtaan, missä kaikki ovat vahvasti mukana. PPE-ryhmän piirien viime viikkoina esittämät seikat, niiden sävy ja otsikoksi otettu ihmisoikeusloukkaukset eivät ole varmasti edistäneet tätä arvonantoa. Tämä on varaslähtö. Jos jäsen Liese haluaa järjestää keskustelun, se on mahdollista, mutta silloin hän ei saa tehdä sitä yhdeltä kannalta, vaan hänen täytyy kutsua ihmisiä keskustelemaan yhdessä avoimesti. Olemme siihen mielellämme valmiit, mutta emme halua osallistua tavanomaiseen puoluepoliittiseen hyökkäykseen sellaista vastaan, mikä on hyvin tärkeää Alankomaiden ja Belgian yhteiskunnassa ja mitä on käsitelty sellaisenaan hyvin perusteellisesti eri käsitysten kannalta ja kunnioittaen toisten kantoja mutta kuitenkin sillä tavalla, että voidaan sanoa, että koko yhteiskunta on työskennellyt asian parissa hyvin tunnollisesti. Siksi haluaisin tässä keskustelussa puhua myös sellaisten kollegojen kanssa, joiden mielipide eroaa omastani.

Lannoye
Arvoisa puhemies, en aikonut käyttää puheenvuoroa, mutta kuultuani useiden alankomaalaisten kollegoiden puhuvan eutanasiaan liittyvästä ongelmakentästä, haluaisin sanoa pari sanaa, koska puheenjohtajakokouksessa vastustin keskustelua ryhmäni puolesta, en sen vuoksi, että olen eutanasiasta käytävää keskustelua vastaan - ja ryhmäni ei varmasti vastusta sellaista keskustelua - vaan meistä ei tuntunut erikoisen viisaalta käydä sitä kiireellisen menettelyn mukaisesti, hätäisesti, ilman että otetaan huomioon riski vaikuttaa häiritsevästi kansalliseen keskusteluun.
Me siis kannatamme keskustelua, mutta kannatamme hyvissä oloissa järjestettyä keskustelua, jossa on mahdollisuus kuulla useita henkilöitä, ei pelkästään asiantuntijoita vaan myös auktoriteetteja moraalin alalta, koska meistä tuntuu, että se on olennaisesti eettisellä tasolla käytävä keskustelu. Ja uskon, että keskustelua ei käydä ainoastaan Alankomaissa vaan myös muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se vie kauan aikaa, eikä sitä ratkaista hetkessä tänään, vaan joskus, kun keskusteluja on käyty useita kuukausia.
Olemme siis sitä mieltä, että mikäli sellainen keskustelu on käytävä täällä, sen on sujuttava asiallisesti ja tehokkaasti.

Scallon
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi kannatan täysin keskustelua eutanasiasta parlamentissa. Haluaisin kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ilmaista teille monen irlantilaisen äänestäjäni tunteman erittäin syvän huolen siitä, että Euroopan komission jäsen, yhdessä ruotsalaisen ministerin kanssa, puhui Euroopan unionin puolesta tuomitessaan Yhdysvaltain uuden hallituksen toimet lopettaa rahoitus perhesuunnittelujärjestöille, jotka suorittavat abortteja vähemmän kehittyneissä maissa.
Toissijaisuusperiaatteesta puheen ollen, meillä Irlannissa aborttia ei ole laillistettu emmekä me kannata veronmaksajien rahojen käyttämistä abortteihin, mutta ei sitä kannata myöskään Euroopan unioni. Itse asiassa olemme äänestäneet tässä toimielimessä, että aborttia ei saisi koskaan käyttää perhesuunnittelun keinona ja että sitä ei koskaan saisi rahoittaa siinä tarkoituksessa. Sekä Kairon konferenssissa että Pekingin naiskonferenssissa todettiin sama asia. Haluaisin kysyä, miksi komission jäsen rohkeni puhua tavalla, joka on täysin ristiriidassa jo allekirjoitettujen sopimusten kanssa, ja miksi hän rohkeni ylittää toissijaisuusperiaatteen puhumalla maani puolesta.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun muutama viikko sitten pidimme parlamentin täysistunnon, Espanjan rannikolta, tarkemmin sanottuna Andalusiasta, on löydetty kuolleina 12 afrikkalaista maahanmuuttajaa. Tätä on tapahtunut jo pitkän aikaa, joka ikinen viikko ja kuukausi, ja nuoria ja jopa raskaana olevia naisia menehtyy jatkuvasti. Voisin lähettää teille Espanjan lehdissä julkaistuja valokuvia, jotta ymmärtäisitte tämän surullisen murhenäytelmän vakavuuden. Vuosia sitten arvoisa puhemies, lopetan pian uskoimme varsin tekopyhästi, että kaikki nämä ikävyydet sattuivat Meksikon ja Yhdysvallat erottavan Rio Granden tienoilla; nyt niitä sattuu Espanjan rannikolla kenenkään puuttumatta asiaan. Mielestäni parlamentin pitäisi ottaa yhteyttä Espanjan hallitukseen ja tunnustaa tämä asia koko Euroopan ongelmaksi. Näin suuren ongelman yhteydessä on väärin katsoa muualle.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, jäsen Nogueira toimii oikein muistuttaessaan tässä edustajainhuoneessa siitä inhimillisestä murhenäytelmästä, jota esitetään Espanjan etelärajalla ja jossa me kaikki tunnemme syvästi osaa ottaen olevamme mukana. Haluaisin hyvin lyhyesti lisätä hänen sanoihinsa, että Espanjan hallitus osallistuu haaksirikkoutuneiden pelastamiseen ja hoitamiseen aktiivisesti, herkeämättä, pysyvästi ja usein kaikkensa antaen rannikkovartioston, kansalliskaartin helikoptereiden, väestönsuojelun ja kaikenlaisten virallisten ja kansalaisjärjestöjen avulla jopa silläkin uhalla, että osallistujien fyysinen turvallisuus ja henki ovat vaarassa.
Siksi haluaisin täydentää jäsen Nogueiran sanoja ja tähdentää, että Espanjan viranomaiset ja espanjalainen yhteiskunta tekevät kaikkensa helpottaakseen tätä kauhistuttavaa inhimillistä ongelmaa.

Hautala
Arvoisa puhemies, minulla on teille ilmoitus, joka koskee kollegaani Caroline Lucasia. Hänet pidätettiin tänään kello 9.30, kun hän oli Skotlannissa osallistuessaan ydinasetukikohdan vastaiseen mielenosoitukseen. Hän perusteli tätä osallistumistaan sillä, että monet viimeaikaiset tuomiot ovat todenneet, että tällaiset joukkotuhoaseet ovat kansainvälisen oikeuden vastaisia. Euroopan parlamentin jäsentähän ei pitäisi voida pidättää, kun hän on matkalla parlamentin istuntoon, ja me pyydämme, että te ryhdytte tässä asiassa toimenpiteisiin. Itse asiassa edustajan koskemattomuus voidaan pidättää vain sen jälkeen, kun parlamentti on käynyt tällaisesta asiasta keskustelua ja jos tästä nyt keskusteltaisiin, parlamentti joutuisi ensimmäistä kertaa keskustelemaan siitä, ovatko ydinaseet kansainvälisen oikeuden vastaisia.

Puhemies
Jäsen Hautala, voin vakuuttaa teille, että seuraamme tämän kollegan tilannetta hyvin tarkasti.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, nousen puhumaan jäsen Hautalan esittämän ilmoituksen jälkeen, jossa tämä kertoi, että jäsen Lucas vangittiin ollessaan tänään matkalla tänne istuntoon. Minusta vaikuttaa oudolta, että hänet vangittiin matkalla tänne, koska hän edustaa Kaakkois-Englantia, ja hänet pidätettiin viisi- tai kuusisataa mailia pohjoisempana. Ehkäpä sen sijasta, että parlamentin viranomaiset kertoisivat Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, kenet se saa pidättää ja miksi, he voisivat lähettää Lucasille Yhdistyneen kuningaskunnan kartan sekä joitakin matkailualan neuvontamme ohjeita.

Balfe
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa johdonmukaisesti ja samasta asiasta, että Britannian hallitus on täysin puolueeton pidätyspolitiikassaan. Se pidätti myös muutamia parlamentin alahuoneen jäseniä, pari Skotlannin paikallishallinnon jäsentä ja useita muita, jotka todella rikkoivat lakia, mikä on yleensä syy, jonka vuoksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa joutuu pidätetyksi! Me soimme europarlamentaarikoille yhtäläiset oikeudet pidättämällä heidät kaikkien muiden mukana. Pidettäköön heidät lukkojen takana sopivan ajan, jotta heidät saadaan luopumaan yhtä typerästä toiminnasta tulevaisuudessa!

MacCormick
Arvoisa puhemies, esitän vastalauseen jäsen Balfen melko kohtuuttomia huomautuksia vastaan. Skotlannin laissa ei anneta valtuuksia pitää ihmisiä lukkojen takana aivan niin kauan kuin se sattuu sopimaan. Pidätys, joka tehtiin Faslanessa tänään, oli lain mukainen, enkä epäile, etteikö kyseisiä henkilöitä vapauteta pikaisesti.
On hyvin tärkeää, että kollegallani Lucasilla olisi oltava mahdollisuus ottaa tässä parlamentissa esille kysymys, ulottuuko hänen koskemattomuutensa tähän tapaukseen, kun otetaan huomioon, että on olemassa vakava epäily - joka on jo tuotu julki ja jota on tutkittu Skotlannin tuomioistuimissa - Skotlannin maaperällä pidettävien ydinaseiden laillisuudesta.

Morgantini
Arvoisa puhemies, en tiedä onko tämä keskustelun sääntöjen mukaista, mutta katson moraaliseksi velvollisuudekseni varsinkin jäsen Balfen puheenvuoron jälkeen ilmaista myötätuntoni Caroline Lucasia kohtaan hänen toimiensa johdosta. Caroline Lucas on ehkä rikkonut lakia, mutta katson, että tottelemattomuus oli oikeutettua, etenkin koska Caroline Lucas ei ollut kävelyllä vaan osoittamassa mieltään ydinaseita vastaan, jotka ovat meidän kaikkien kannalta kielteinen ja vaarallinen asia. Kiitos Caroline Lucasille ja muille pidätetyille naisille! Myötätuntoni on heidän puolellaan.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää teitä sydämellisesti, koska lentokone Amsterdamista Strasbourgiin lensi tänä aamuna ja pysyi jopa aikataulussa. Mielestäni yhteydenottonne Ranskan hallitukseen oli loistava. Kiitokset teille.
Haluan kuitenkin puhua eräästä toisesta asiasta. Esitin jo 10. marraskuuta Euroopan komissiolle kysymyksiä yleisradioyhtiöiden suosimisesta taajuuksien huutokaupassa Alankomaissa. Siitä on nyt kolme kuukautta. En ole vieläkään saanut vastausta näihin kysymyksiin. Tämähän on hyvin arka asia, joten ymmärrän, että komission jäsen Montin on hyvin vaikea vastata niihin, mutta huutokauppa järjestetään jo tulevana kesänä. Haluaisin saada mielelläni näihin kysymyksiin vastauksen tällä tai ensi viikolla. Olen jo ilmoittanut tästä asiasta toimivaltaisille virkamiehille, mutta mitään ei ole vielä tapahtunut. Ehkä voitte tehdä asialleni jotakin.

Puhemies
Auttaisin teitä hyvin mielelläni, hyvä jäsen, mutta saatoin huomata, että komissio kuunteli tarkkaan puheenvuoronne, ja tällä on varmasti myönteisiä seurauksia.

Graça Moura
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin sanoa, että ne portugalilaiset jäsenet, jotka lensivät tänään Lissabonista Frankfurtiin, joutuivat odottamaan 45 minuuttia heitä noutamaan tullutta Strasbourgin kaupungin lähettämää kulkuneuvoa, ja sen jälkeen heidän piti odottaa vielä 40 minuuttia siellä jo kaksi tuntia odottaneiden italialaisten kollegoidensa kanssa, että heidät kuljetettaisiin Strasbourgiin. Ei kerta kaikkiaan ole hyväksyttävissä, että parlamentin jäseniä kohdellaan huonommin kuin mitä eurooppalaisissa säännöksissä määrätään kanojen tai sikojen osalta. Toisaalta haluaisin myös sanoa, että sen mukaan, mitä ministeri Moscovici sanoi valtuuskuntani päämiehelle, huhtikuusta alkaen alettaisiin järjestää suoria lentoja Lissabonista Strasbourgiin, mutta lentoyhtiö Air Francen Lissabonin toimiston tietojen mukaan niin ei tapahdu. Haluaisinkin kysyä, kumpi lentää korkeammalla: Ranskan hallituksen jäsen vaiko ranskalainen lentoyhtiö?

Puhemies
Tutkimme asian hyvin tarkasti.

Thors
Arvoisa puhemies, samalla kun kiitämme Air France -lentoyhtiötä Amsterdamin ja Strasbourgin välisestä lennosta, haluan todeta, että kyseinen lento lennettiin todennäköisesti siksi, että Kööpenhaminan ja Strasbourgin välinen lento oli peruttu. Tällä kertaa siis "toisen ilo oli toisen suru". Haluaisin myös kehottaa puhemiestä pohtimaan, onko Air France -lentoyhtiöllä tarpeeksi lentokoneita, koska lento oli peruttu teknisistä syistä.

Puhemies
Luulen pystyväni sanomaan teille, että asiaan saadaan hyvin huomattavia parannuksia aivan lähiviikkoina.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, haluan aivan lyhyesti toivottaa tervetulleeksi uuden Euroopan parlamentin jäsenen, Joannis Patakisin, joka on kotoisin samasta kaupungista kuin minä, ja toivottaa hänelle kaikkien muiden tavoin menestystä työssään.

Puhemies
Toivotamme siis tämän kollegan tervetulleeksi.

Schleicher
Arvoisa puhemies, haluaisin vain pyytää huomiota. Täällä ylhäällä istuu yli 30 henkilöä. Tältä oikealta puolelta tulleita puheenvuoropyyntöjä ei kuitenkaan juuri koskaan huomioida. Jäsen Flemming on pyytänyt puheenvuoroa aivan alussa. Halusin vain pyytää, että katsottaisiin välillä myös parlamentin oikealle laidalle, kun puheenvuoropyyntöjä tulee.

Puhemies
Otan huomioon istuntosalin kaikki puolet, jäsen Schleicher. Ehkä te ette tiedä, että työjärjestyspuheenvuorot pidetään vastedes esityslistan hyväksymisen jälkeen. Se on sääntö, joka on, uskon voivani sanoa näin, otettu oikein hyvin vastaan. Useat kollegat pyysivät sitä, ja kun ehdotin sitä, minusta vaikutti, että se sai yleisen suostumuksen.
Työjärjestyspuheenvuorot esitetään siis vastedes esityslistan hyväksymisen jälkeen, ja juuri näin teemme nyt. Teiltä ei muuten varmaankaan ole jäänyt huomaamatta, että monikaan puheenvuoro ei ole ollut varsinainen työjärjestyspuheenvuoro, mutta koska en tiedä sitä etukäteen, annan vapaasti puheenvuoron kollegoille.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, haluaisin saattaa myös teidän ja parlamentin tietoon, että viime viikolla Brysselissä oli vierailulla valtuuskunta, joka edustaa Kyproksessa kadonneiden ihmisten sukulaisia puhtaasti humanitaarisesta näkökulmasta. 27 vuotta vuoden 1974 jälkeen on olemassa vielä lukuisia ihmisiä, joiden kohtaloa ei ole saatu selville. Näiden ihmisten vanhemmilla on täysi oikeus saada tietää, mitä heidän omaisilleen on tarkalleen ottaen tapahtunut. Selvitysyritykset, joihin on osallistunut myös välittäjä YK:n taholta, eivät ole tuottaneet tulosta, ja haluaisin ottaa asian esille, jotta myös Euroopan parlamentti voisi mahdollisesti auttaa näissä pyrkimyksissä.

Read
Arvoisa puhemies, voisitteko harkita parlamenttimme puhemiehenä onnitteluviestin lähettämistä Ellen MacArthurille - äänestäjälleni Derbyshirestä - joka tuli toiseksi maailmanympäryspurjehduskilpailussa? Tiedän, että kilpailun voitti maanmiehenne - ranskalainen. Hän oli kohtelias ja ystävällinen onnitteluissaan. Jos te voisitte onnitella heitä molempia meidän puolestamme, minä ja monet muut olisimme hyvin kiitollisia.

Ribeiro e Castron parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Zimerayn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0038/2001) José Ribeiro e Castron parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä.

Medina Ortega
, esittelijän sijainen. (ES) Arvoisa puhemies, jäsen Ribeiro e Castroa on syytetty osallistumisesta herjausrikokseen, mikä on säädetty rangaistavaksi teoksi Portugalin vuoden 1982 rikoslaissa ja vuoden 1990 laissa nro 58.
Tämän menettelyn syynä on erään yksityisen työnvälitystoimiston liiketoimia koskeva reportaasi, joka lähetettiin 16. helmikuuta 1995 TVI:n (Televisão Independente S.A.) kanavalla, jonka ohjelmapäällikkönä jäsen Ribeiro e Castro toimii. Lähetyksessä väitettiin, että työnvälitystoimisto ei hankkinut asiallisia työpaikkoja, vaikka se vaati korkeita palkkiota varsin vaatimattomista työnhakutoimista. Toimisto nosti kanteen jäsen Ribeiro e Castroa ja muita TVI:n työntekijöitä vastaan ja vaati vahingonkorvauksia maineensa loukkaamisesta.
Parlamentaarinen koskemattomuus ei ole Euroopan parlamentin jäseniä hyödyttävä etuoikeus, vaan asia, joka takaa parlamentin ja sen jäsenten riippumattomuuden muista valtaelimistä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta arvioi, että jäsenen esittämällä pyynnöllä, joka koskee hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämistä, ei ole oikeudellisia seuraamuksia.
Tapaus sattui helmikuussa 1995, kanne nostettiin toukokuussa 2000 ja jäsen Ribeiro e Castron edustajankausi alkoi vasta 17. marraskuuta 1999, jolloin hän peri jäsen Paolo Portasin paikan. Rikkeen ja kanteen nostamisen välillä on kulunut runsaasti aikaa; kyse on rikkeestä, joka loukkaa sananvapautta, ja parlamentti on aina tunnustanut oikeuden siihen. Jäsen Ribeiro e Castron pyyntö, että hänen koskemattomuutensa pidätettäisiin, ei voi muuttaa tätä päätöstä.
Siksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, joka on tutkinut koskemattomuuden pidättämistä puoltavia ja sitä vastaan puhuvia syitä, suosittelee työjärjestyksen 6 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti, ettei Euroopan parlamentti pidättäisi jäsen Ribeiro e Castron koskemattomuutta.

Zappalà
Arvoisa puhemies, olen yllättynyt, että jotkut kollegat voivat laskea leikkiä tai esittää poleemisia kommentteja siitä, että parlamentin jäsen pidätettiin Euroopan unionin alueella; minusta kyseessä on erittäin vakava asia, joka lisäksi liittyy juuri niihin asioihin, joita olemme käsittelemässä ja joiden parissa olemme jo pitkään työskennelleet oikeudellisten asioiden valiokunnassa.
Siirtyäkseni itse aiheeseen, oikeudellisten asioiden valiokunta suosittaa, että jäsen Ribeiro e Castron parlamentaarista koskemattomuutta ei pidätetä. Tämä suositus - haluaisin kollegojen pohtivan tätä - perustuu perussopimusten sisältöön ja joihinkin jo vakiintuneisiin periaatteisiin. Ensinnäkin koskemattomuus takaa Euroopan parlamentin ja sen jäsenten riippumattomuuden suhteessa kaikkiin muihin viranomaisiin; toiseksi koskemattomuuden peruuttamisella ei ole oikeusvaikutuksia; kolmanneksi koskemattomuus on voimassa kaikkina aikoina, myös parlamentin istuntojen välisenä aikana; neljänneksi, eurooppalainen parlamentaarinen koskemattomuus ei ole riippuvaista kansallisesta parlamentaarisesta koskemattomuudesta, vaikka sovellettaisiinkin alkuperävaltion säännöksiä; neljänneksi on aina pohdittava tapauksen poliittista ulottuvuutta, "fumus persecutionis" -olettamusta, pidättämistä koskevan pyynnön poliittista merkitystä, pyynnön mahdollisesti myöhäistä ajankohtaa ja syytteiden luonteen vakavuutta; kuudenneksi, tietystä rikoksesta eri jäsenvaltioissa määrättävät rangaistukset vaihtelevat toisinaan; seitsemänneksi on toki tutkittava eri kansallisuuksia edustavien jäsenten kohtelussa ilmeneviä eroja.
Näillä perusteilla oikeudellisten asioiden valiokunta pyytää, että jäsen Zimerayn mietintö hyväksytään. Arvoisa puhemies, en voi kuitenkaan olla käyttämättä tilaisuutta hyväkseni korostaakseni näitä kysymyksiä, joita - toistan - parlamentilla ja kaikilla kollegoilla on mielestäni velvollisuus pohtia perusteellisesti.
9 ja 10 artiklan määräykset viittaavat aikaan, jolloin Euroopan yhteisö syntyi, jolloin parlamentin edustajat olivat kansallisten parlamenttien jäseniä ja viittaus kansalliseen koskemattomuuteen siten itsestään selvä asia. On kuitenkin myös oltava tietoisia siitä, että Euroopan parlamentilla on nykyään erittäin merkittävä rooli toimielinten välisessä tasapainossa, ja katson, että on erittäin tärkeää taata parlamentin täysi riippumattomuus suhteessa jäsenvaltioihin.
Parlamentille on aina ilmoitettava oikeustoimista, joihin aiotaan ryhtyä sen jäsenten osalta, ja mikäli asianomaisen jäsenvaltion oikeudelliset viranomaiset eivät ilmoita niistä, jäsenillä itsellään on velvollisuus ja oikeus ilmoittaa niistä, koska parlamentin on päätettävä, mitä säännöksiä noudatetaan, niin kuin muuten on asianlaita joissakin Euroopan maissa. Arvoisa puhemies, en soisi, että joutuisin ennemmin tai myöhemmin anomaan poliittista turvapaikkaa jostakin toisesta valtiosta, mutta katson ennen kaikkea, että parlamentissa esitettyä Skotlannissa pidätettyä kollegaa koskevaa tiedonantoa on pidettävä toimivaltaisen viranomaisen taholta selkeänä ilmoituksena.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Irtolastialusten turvallinen lastaaminen ja lastinpurkaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Damin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta mietintö (A5-0037/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi irtolastialusten turvallisen lastaamisen ja lastinpurkamisen edellytyksistä ja yhdenmukaistetuista menettelyistä (KOM(2000) 179 - C5-0254/2000 - 2000/0121(COD)).

Van Dam
. (NL) Arvoisa puhemies, öljytankkeri Erikan uppoaminen Ranskan rannikolla reilu vuosi sitten on aiheuttanut oikeutetusti runsaasti huolestumista. Julkisesti ja poliittisesti ollaan vähemmän kiinnostuneita toisesta merikuljetusten muodosta, nimittäin irtolastin, erityisesti malmin ja hiilen, kuljetuksesta. Tähän ryhmään kuuluvan aluksen uppoamisen seuraukset ovat tosiaankin vähäisemmät saastumisen osalta, mutta miehistön jäseniä kuolee silloin huomattavasti enemmän.
Tarkastelkaamme hieman lähemmin irtolastialuksille sattuneita onnettomuuksia: kymmenen viime vuoden aikana on ollut 146 onnettomuutta, joissa hukkui 780 merimiestä. Näistä irtolastialuksista 69 prosenttia oli yli 15 vuotta vanhoja. Näihin onnettomuuksiin voidaan osoittaa kaksi pääsyytä. Ensimmäinen on miehistön ammattitaidon puute, ja toinen on aluksen fyysinen kunto. Enimmäkseen kysymys on ollut irtolastialusten rungon vauriosta, joka on aiheutunut vääränlaisen lastauksen tai purkamisen seurauksena syntyneestä vahingosta.
Tämä ongelma on tunnistettu kansainvälisellä tasolla. Kansainvälinen merenkulkujärjestö IMO on hyväksynyt irtolastin lastaus- ja lastinpurkusäännöstön, niin sanotun BLU-säännöstön. Siihen sisältyy tehtäviä sekä laivalle että satamalle, ja näistä tehtävistä on huolehdittava lastauksen ja lastinpurkamisen aikana, niitä ennen ja niiden jälkeen. IMO vaatii kaikilta osallistuvilta mailta, että tätä BLU-säännöstöä sovelletaan kyseisten maiden terminaaleissa.
Komissio haluaa jäsenvaltioiden nimissä vastata tähän vetoomukseen ehdotetulla direktiivillä. Komissio aikoo sisällyttää BLU-säännöstön tietyin mukautuksin yhteisön lainsäädäntöön. Tärkeimmät kohdat tässä ovat ensinnäkin terminaalin edustajan osoittaminen, toiseksi lastaus- ja lastinpurkusuunnitelman laatiminen ja kolmanneksi toimivaltaisten viranomaisten oikeus puuttua asiaan, jos laivan ja sataman välillä syntyy kiistatilanne. Lisäksi komissio ehdottaa laivojen niin sanotun ISM-säännöstön - tämä on laatujärjestelmä - vastineena myös terminaalien laatujärjestelmän tekemistä pakolliseksi.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta pitää tätä komission ehdotusta askeleena hyvään suuntaan. Tällä ei vältetä kaikkia onnettomuuksia, koska kohtalokkaat vahingot tapahtuvat usein Euroopan unionin ulkopuolella. Tämä kuitenkin kannustaa kyseistä alaa toimimaan vastuullisesti ja varovasti sekä siten välttämään tarpeettomia vahinkoja. Kansainvälinen ratkaisu on hyvin tärkeä juuri siksi, että tämä ongelma, kuten myös tämä ala, on luonteeltaan maailmanlaajuinen. Siksi me kannatamme BLU-säännöstön sisällyttämistä yhteisön lainsäädäntöön.
On tärkeää, että direktiivin teksti jää mahdollisimman lähelle BLU-säännöstöä, jotta voitaisiin välttää häiriöitä kilpailussa Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja muiden maiden välillä. Siitä huolimatta, että hyväksymme komission ehdotuksen, tähän ehdotukseen on tehtävä muutamia parannuksia.
Aluksi haluan viitata siihen, kuinka tärkeää on taata miehistön turvallisuus mainitun uhrien suuren määrän vuoksi. Tekstin tiukentaminen tältä osin on paikallaan.
Toinen asia on se, että kapteenilla on paljon vastuuta. Siksi on johdonmukaista, että hän on täysin perillä asioista ja että pikakorjausten tapauksessa hänen arvionsa muodostaa perustan sille, lähteekö laiva satamasta vai ei. On muuten myös tärkeää, että luokituslaitokset saavat tietoja irtolastialusten vahingoista, koska näiden laitosten täytyy usein tehdä arvionsa laivan kunnosta. Se on mahdollista vain, jos laitoksilla on riittävästi tietoja käytössään.
Kolmas asia on sen toimivaltaisen viranomaisen rooli, joka saa tietää säännönvastaisuuksista lastaamisessa tai lastinpurussa tai havaitsee sellaisia. Tämän viranomaisen täytyy olla velvollinen pysäyttämään prosessi, jotta laivan ja miehistön turvallisuus voitaisiin siten taata.
Sitten neljäs asia. Kaikkialla tiedetään, että satamavaltioiden harjoittama tarkastustoiminta, PSC, on jäsenvaltioissa riittämätöntä. Tässä direktiivissä on uhkana, että PSC-viranomaiset saavat lisää tehtäviä. Siksi komission täytyy valvoa, että nämä tehtävät todellakin myös suoritetaan.
Lopuksi vielä pari huomautusta tarkistuksista 14, 13 ja 16. Näimme jo, että meidän täytyy pysyä mahdollisimman lähellä BLU-säännöstön tekstiä kilpailun vääristymisen ja epäselvyyksien torjumiseksi. Tarkistus 14 ei todellakaan sovi tähän, joten en voi kannattaa sitä. Tarkistus 13 on aiheuttanut asiaankuuluvaa levottomuutta. Matkanrekisteröintilaite tallentaa tietoja laivan matkasta. Siihen ei tule tietoja lastaamisesta ja lastinpurusta. IMO-yhteydessä on lisäksi jo tehty sopimuksia matkanrekisteröintilaitteen käytön pakollisuudesta irtolastialuksilla. Tätä asiaa kehitellään Erika II -paketissa. Jos aluksella on käytössä matkanrekisteröintilaite, sen valvonta kuuluu satamavaltioiden harjoittaman tarkastustoiminnan piiriin, siis ei terminaalinpitäjälle, jolla ei ole asiasta edes tarpeeksi tietoa. Lyhyesti sanottuna, ymmärtänette, että en voi kannattaa myöskään tarkistusta 13. Toivon, että kollegat ymmärtävät tämän johdonmukaisuuden.
Kollega Simpsonin ja kollega Favan esittämää tarkistusta 16 minun on mahdotonta kannattaa. Siinä asetetaan Euroopan unionin ulkopuolisille aluksille vaatimuksia, joista ei ole sovittu kansainvälisesti. Se ei ole juridisesti mahdollista. Tämän asian parissa muuten jo työskennellään. Toivon, että se tyydyttää tarkistuksen esittäjiä.
Arvoisa puhemies, jos hyväksymme tämän mietinnön hieman muutetussa muodossa, olen sitä mieltä, että olemme parantaneet huomattavasti irtolastialusten ja niiden miehistöjen turvallisuustakuita.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aluksi onnitella esittelijä van Damia erinomaisesta mietinnöstä, ja sallikaa minun myös kiittää komissiota siitä, että se on ryhtynyt aivan tosissaan toimiin tässä tärkeässä kysymyksessä.
Komissiohan on viime vuosien aikana tehnyt useita ehdotuksia siitä, miten merenkulun turvallisuutta voitaisiin parantaa; näin on tehty niiden monien onnettomuuksien vuoksi, joiden kohteeksi ihmiset ja ympäristö ovat joutuneet. On valitettavaa, minkä olen joutunut toteamaan eri yhteyksissä, että EU reagoi asioihin usein jälkikäteen, sen sijaan että se toimisi päättäväisesti etukäteen, mutta on kuitenkin hyvä, että asioihin tartutaan nyt voimakkaasti. Erika I -katastrofia seurasi Erika II -katastrofi ja jatkoa todennäköisesti seuraa. Istuntojakson seuraavien lähikuukausien aikana parlamentti ottaa kantaa useisiin tätä asiaa koskeviin mietintöihin.
Tässä mietinnössä käsitellään irtolastialusten lastaukseen ja lastinpurkamiseen liittyvää turvallisuutta. Ei ole epäilystäkään siitä, että juuri irtolastialukset ovat, ainakin viimeisen vuosikymmenen aikana, joutuneet erittäin usein onnettomuuksiin. Useat kertomukset ja tilastotiedot osoittavat tämän, ja sen esittelijäkin on maininnut. Haaksirikkoutuneista aluksista lähes puolet on uponnut runko-ongelmien seurauksena. Tällaisissa onnettomuuksissa kyse on puutteellisista kunnossapito- ja huoltotoimista, mutta kyse on laajalti myös onnettomuuksista, joita tapahtuu lastauksen ja lastinpurkamisen yhteydessä.
Kansainvälinen merenkulkujärjestö, IMO, on kymmenen viimeksi kuluneen vuoden aikana kiinnittänyt tähän huomiota. Erityiskertomuksessa jäsenvaltioita, luokituslaitoksia ja laivanvarustamoja on kehotettu kiinnittämään huomiota lastaukseen ja lastinpurkuun liittyviin virheisiin. Järjestö on ottanut käyttöön muun muassa useita väliaikaisia toimia.
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että näemme tämän ongelman osana laajempaa kokonaisuutta. Kuljetusten määrä kasvaa räjähdysmäisesti. Kuljetuksista yhä suurempi osa tulee Itä- ja Keski-Euroopan maista tai kolmansista maista. Sen vuoksi lastausturvallisuuteen liittyvä kysymys on tulevaisuudessa yksi tärkeimmistä kysymyksistämme. Tässä yhteydessä kyse ei ole vain irtolastialusliikenteestä vaan muustakin meriliikenteestä ja muista kuljetuksista. Lastausturvallisuuteen liittyvät puutteet muodostavat nykyään kasvavan meriliikenteeseen, tiekuljetuksiin ja rautatiekuljetuksiin liittyvän ongelman. Komission on sen vuoksi tehtävä uusia ehdotuksia näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Koska tämä ei edes suurelta osin ole vain EU:n ongelma vaan maailmanlaajuinen kysymys, samalla on tärkeää, että komissio ajaa tällaisia kysymyksiä IMOssa tai muissa kansainvälisissä yhteyksissä.
Arvoisa puhemies, olisin kiitollinen, jos komission jäsen voisi sanoa jotakin siitä, millaisia aloitteita komissio aikoo jatkossakin tehdä tässä tärkeässä asiassa.

Pittella
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni nimissä ilmaista yleisesti ottaen myönteisen arviomme sekä komission valitsemasta lainsäädäntövälineestä, direktiivistä, että ehdotuksen sisällöstä. Kansainväliset järjestöt ovat jo pohtineet keskustelun aiheena olevaa asiaa: on jo hahmoteltu periaatteita ja sääntöjä sellaisia toimia varten, joilla voidaan tehokkaasti ehkäistä erittäin usein sattuvat onnettomuudet ja uhrit, joita niillä on valitettavasti ollut, kuten sekä esittelijä että jäsen Stenmarck palauttivat mieliin. Mutta kuten komissio muistuttaa meitä, nämä määräykset eivät ole sitovia, ja tämä on asian ydin. Siksi meidän on puututtava asiaan Euroopan tasolla säädöksellä, joka perustuu näihin määräyksiin ja joka juuri tekee niistä kaikkia jäsenvaltioita sitovia.
Muotoillessaan kansainvälisiä määräyksiä täydentäviä eurooppalaisia säännöksiä komissio kääntyy aivan oikein kaikkien asianosaisten tahojen ja erityisesti satamavaltion viranomaisten puoleen ja kiinnittää aiheellisesti huomiota onnettomuuksien ehkäisyyn lastin siirtoon liittyvissä kriittisissä vaiheissa samoin kuin korjauksia koskevaan ongelmaan.
Komissiossa tehdyt muutokset ovat oikeansuuntaisia, mutta niissä korostetaan tiettyjä seikkoja: ennen kaikkea sitä, että toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus eikä oikeus estää lastaaminen ja lastinpurku, jos ne vaarantavat alusten turvallisuuden: lisäksi päätös korjaustoimiin ryhtymisen tarpeellisuudesta tapauksissa, joissa vauriot saattavat vaarantaa aluksen turvallisuuden ja merikelpoisuuden, kuuluu nyt kiistatta satamavaltion valvontaviranomaisille.
Mitä taas tulee alusten miehistöön ja erityisesti valtaviin ongelmiin, joita aiheutuu miehistön nykyään melko alhaisesta koulutustasosta, ehdotan ryhmän puolesta jäsenten Simpson ja Fava esittämän tarkistuksen muuttamista niin, että sana "pätevyys" korvataan sanalla "kokemus".
Lopulta on tärkeää, että tällainen lainsäädäntö tulee voimaan mahdollisimman pian ja että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin sen panemiseksi täytäntöön. Vaikka tällä alalla onkin Euroopan ja kansainvälisen tason säännöstö, yhä suurempia puutteita ilmenee juuri sen asianmukaisessa täytäntöönpanossa jäsenvaltioissa.
Yhtykäämme siis komission pyyntöön, että jäsenvaltiot soveltavat näitä määräyksiä 1. tammikuuta 2003 alkaen.

Sterckx
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää kollega van Damia hänen mietinnöstään. Me kannatamme komission ehdotusta. Itse asiassa on olemassa kansainväliset säännöt, siis jonkinlainen vapaaehtoinen sopimus, mutta vaikuttaa siltä, että niitä ei noudateta tai että niitä noudatetaan riittämättömästi. Käsitellessämme merenkulun turvallisuutta voimme havaita, että irtolastialuksille tapahtuu huomiota herättävän paljon onnettomuuksia. Meidän täytyy siis tehdä jotakin tälle asialle. Siksi kannatamme kollega van Damin laatimaa mietintöä.
Minun ryhmälläni on kaksi huomautusta. Emme kannata tarkistukseen 13 sisältyvää ehdotusta mustasta laatikosta. Tässä on kysymys alusten lastaamisesta ja lastinpurusta. Kyse ei siis ole liikenteessä olevista laivoista. Nyt ei käsitellä mustan laatikon ongelmaa, vaan sitä käsitellään Erika II -paketin yhteydessä, missä sitä kuuluukin käsitellä.
Sitten toiseksi, olen esittänyt tarkistuksen, joka koskee 8 artiklaa. Olemme oikeutetusti tehneet oikeudesta pysäyttää lastaaminen tai lastinpurku velvollisuuden. Tämä on mielestäni hyvä asia. Jäsenvaltio myös määrää, kenellä on oikeus tehdä se. Myös tämä on mielestäni hyvä asia. Kuitenkin, kun satamaviranomainen saa tämän valtuuden, saattaa olla, että satamaviranomaisella on liiketaloudellisia intressejä alusten lastaamisessa ja lastinpurussa, jolloin saattaa syntyä eturistiriitoja, mikä ei ole mielestämme hyvä asia. Siksi olemme sitä mieltä, että joissakin tapauksissa jäsenvaltion täytyy myös voida siirtää valvonta niiden viranomaisten tehtäväksi, jotka vastaavat satamavaltioiden harjoittamasta tarkastustoiminnasta.
Nämä kaksi asiaa pois lukien voimme yleisesti ottaen kannattaa näitä ehdotuksia. Meriturvallisuus on hyvin tärkeä asia. Meidän täytyy investoida siihen. Arvoisa kollega, huomasin teidän sanovan, että täytyy investoida myös ihmisiin, sekä satamavalvontaa suorittaviin - siis satamavaltioiden harjoittamaa tarkastustoimintaa ja muuta valvontaa suorittaviin - että alusten miehistöihin, joiden täytyy tuntea alansa, koska tämä on mielestäni tärkeä osa-alue edistettäessä meriturvallisuutta.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisa jäsen van Dam, tämä on mielestäni erinomainen mietintö. Mielestäni myös komissio on tehnyt työnsä hyvin. Ajatellen onnettomuuksia, jotka ovat tiedossamme Erikan tapauksen myötä, mutta erityisesti ajatellen tietoa siitä, että on 8 000 alusta, jotka eivät täytä normeja ja jotka liikennöivät tosiaankin merillämme tavalla, joka ei ole toivottava, ja jotka ovat alttiina onnettomuuksille.
Jo aiemmin sanottiin, että kymmenen vuoden aikana on uponnut 146 alusta. Kuolonuhreja on ollut 780. Tämä tarkoittaa myös, että ympäristö voi saastua monilla merialueilla. Näistä 146 onnettomuudesta - muutamat muut sanoivat jo tämän - kolmasosa on aiheutunut alusten runko-ongelmista ja kolmannes navigointiongelmista. Meidän ei nyt pidä syventyä koko navigointiongelmaan. Olemme tehneet sen jo aiemmin, mutta erityisesti runko-ongelmat huolestuttavat minua.
Tietoisina siitä, että kapteenin ja terminaalinpitäjän on yhdessä tehtävä lastaus- ja lastinpurkusuunnitelma, jossa täytyy kuvata toimet, joita on myös valvottava, yhdymme siihen kantaan, että niin sanottua matkanrekisteröintilaitetta ei pidä sisällyttää tähän tarkistukseen. Haluamme kuitenkin esittää komissiolle ajatuksen. Jos on joskus käynyt näissä terminaaleissa - rauta-, hiili- ja terästerminaaleissa joissakin Euroopan satamissa - niin on nähnyt, mitä siellä tapahtuu. Terminaaleihin ei tule pelkästään lasteja, vaan siellä liikkuu myös kuormauskoneita, jotka voivat aiheuttaa vahinkoja. Tämä mietintö esittää mielestäni ratkaisun tähän ongelmaan, kun siinä mainitaan, mitä kenenkin täytyy tehdä. Tämä ei kuitenkaan ratkaise koko oppimisongelmaa.
Tässä ei kuitenkaan mainita, että lastaaminen ja lastinpurku muodostavat osan matkasta. Tietoja lastaamisesta ja lastinpurusta - syntyykö aluksessa murtumia ja vääntymiä - ei raportoida. Koska erityisesti yli 15 vuotta vanha alukset - ajatelkaa keskustelua, jota kävimme öljytankkereista ja jossa totesimme, että aluksen ikä ei ole aina oire - aiheuttavat suurimman osan onnettomuuksiin johtavista ongelmista, haluan viitata komissiolle siihen, että jollakin tavalla täytyy kirjata, mitä tapahtuu.
Lopuksi voin sanoa, että hyväksymme sen, millä tavalla mietinnössä ratkaistaan muut ongelmat, kuten ISO-laatujärjestelmään liittyvät asiat ja erityisesti myös yhteisöoikeus, johon sisällytetään nyt joitakin BLU-säännöstön kohtia.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijä van Damia ja koko aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaa työskentelystä tämän direktiivin parissa. Kuten esittelijä osoitti, sen tarkoituksena on liittää yhteisön oikeusjärjestykseen sopimus, jota kutsutaan BLU-säännöstöksi, eli irtolastialusten turvallista lastaamista ja lastinpurkua koskevaksi säännöstöksi. Sitä sovelletaan jo kansainvälisen merenkulkujärjestön puitteissa, mutta siltä puuttuu vielä sitovuus, jonka se saa, kun se liitetään yhteisöön oikeusjärjestykseen.
Näistä lähtökohdista käsin haluan kertoa, että me voimme hyväksyä suurimman osan esittelijän, ja yleensä eri ryhmien, esittämistä tarkistuksista ja että me hyväksymme kokonaisuudessaan tarkistukset 2, 5, 8, 10 ja 15. Lisäksi hyväksymme periaatteessa tarkistukset 1, 3, 6, 7, 9, 11 ja 12, mutta niiden osalta on tarkistettava sanamuodot. Emme kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia 4, 13, 14 ja 16 syistä, jotka selitän tuota pikaa.
Ensinnäkin tarkistuksen 4 mukaan toimivaltaisella viranomaisella pitää olla irtolastialusten lastaamisen ja purkamisen vaatimaa asiantuntemusta. Emme voi hyväksyä sitä, mikäli otamme toissijaisuusperiaatteen huomioon. Ei ole soveliasta tunkeutua jäsenvaltioiden vastuualueille, sillä niiden itsensä on kyettävä ohjailemaan riittävästi pätevimmäksi katsomansa viranomaisen nimittämistä ja direktiivin asianmukaista soveltamista sekä toimimaan erimielisyyksien sattuessa tuomarina aluksen kapteenin ja terminaalin edustajan välillä.
Hylkäämme tarkistuksen 13, koska siinä annetaan terminaalin edustajan tehtäväksi varmistaa, että musta laatikko tai matkanrekisteröintilaite on asennettu määräysten mukaisesti. Hyvät jäsenet, tämän vaatimuksen sisällyttäminen direktiiviin on tarpeetonta, sillä sama määräys on mukana kahdessa muussa meriturvallisuutta koskevassa yleisluonteisessa lainsäädäntöehdotuksessa, tarkemmin sanottuna Erika I -pakettiin kuuluvassa satamavaltion suorittamaa valvontaa koskevassa direktiivissä ja meriliikennettä koskevasta yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmästä annetussa direktiiviehdotuksessa, joka on mukana Erika II -ehdotuksessa. Haluan sanoa, että ennen kaikkea tämän jälkimmäisen ehdotuksen avulla takaamme, että mustat laatikot asennetaan kaikkiin yhteisön aluksiin vaiheittain, mutta kaikkiin aluksiin. Jotta asia tulisi selväksi, niin tarkkaan sanottuna tarkoituksena on, että mustat laatikot ovat pakollisia 1. heinäkuuta 2002 alkaen uusissa rahtialuksissa. Jo olemassa oleviin aluksiin ne tulevat pakollisiksi 1. tammikuuta 2007 alkaen, kun aluksen bruttotilavuus on vähintään 20 000 tonnia, ja 1. tammikuuta 2008 alkaen, kun tilavuus on 3 000-20 000 tonnia.
Tarkistus 14, joka koskee erästä yhdessä teknisistä liitteistä mainittua kohtaa, on vastoin BLU-säännöstöä ja direktiivin periaatteita siltä osin, kuin se koskee aluksen kapteenin ja terminaalin edustajan yhteistä vastuuta tietyistä aluksen ja rannikon välisiin suhteisiin liittyvistä turvallisuusnäkökohdista.
Lopuksi emme voi hyväksyä tarkistusta 16, jossa miehistölle asetetaan sellaisia pätevyysvaatimuksia, jotka eivät sisälly STCW-sopimukseen (merenkulkijoiden koulutusvaatimuksia, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskeva sopimus), sillä se merkitsisi, että yhteisön miehistöjä alettaisiin syrjiä.
Hyvät jäsenet, päätän puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran esittelijä van Damia ja koko valiokuntaa näiden tekemästä työstä. Tämä on jälleen yksi aloite siinä sarjassa, jonka komissio on esittänyt vuoden kuluessa parantaakseen meriturvallisuuden edellytyksiä ja vaatimuksia, jotka mahdollistavat, että vaikka emme kykenekään välttämään kaikkia merihavereita se on vaikeaa, koska aina on olemassa meidän valvontavaltamme ulkopuolella olevia asioita voimme vähentää suunnattomasti riskejä. Kuten on osoitettu, irtolastialuksille sattuneissa onnettomuuksissa on kadonnut yli 780 henkeä kymmenen viime vuoden aikana, erityisesti yhteisön puitteissa. Meidän mielestämme tätä ei voida ilman muuta hyväksyä, kun voidaan ryhtyä toimiin miehistön turvallisuuden takaamiseksi. Emme puhu nyt pelkästään merien saastumisesta, niin kuin silloin, kun puhuimme kaksirunkoisista öljyaluksista. Puhumme sitä tärkeämmästä asiasta, yhteisön ja sen rannikoille purjehtivilla aluksilla työskentelevän miehistön turvallisuudesta.
Hyvät jäsenet, lisäksi taistelemme jälleen kerran sitä epärehellistä kilpailua vastaan, jota joskus havaitaan määräystenvastaisten tai huonosti huollettujen alusten yhteydessä silloin, kun kyse on kaikenlaisista alusten turvallisuuden varmistamiseen ja valvomiseen tähtäävistä toimista. On otettava huomioon myös irtolastialusten lastaamis- tai lastinpurkutapa. Uskon, että kaikkien näiden toimien avulla turvallisuuspakettia on tarkasteltu riittävästi yhteisön piirissä, ja voimme sanoa, että merenkulkualalle vuosi 2000 on ollut tietyllä tapaa meriturvallisuuden vuosi. Muutama päivä sitten esitimme kirjallisesti joitakin rannikkomerenkulun asiakirjoja koskevia toimia; lisäksi toivon, että komissio näyttää huomenna vihreää valoa satamapaketille. Hyvät jäsenet, jatkakaamme vuonna 2001 työskentelyämme merenkulkualan parissa kannustamalla ja voimistamalla sitä, sekä valjastamalla se kaikin tarvittavin voimavaroin, jotta osa kuljetusalan kysynnästä siirtyisi sinne ja jotta merenkulku voitaisiin liittää täysimääräisesti järkiperäisemmän ja ympäristöä kunnioittavamman intermodaalisen kuljetusliikenteen osaksi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Meriturvallisuus ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäiseminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bakopoulosin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0031/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi meriturvallisuuskomitean perustamisesta sekä meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä koskevien asetusten muuttamisesta (KOM(2000) 489 - C5-0475/2000 - 2000/0236(COD)) ja ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä koskevien direktiivien muuttamisesta (KOM(2000) 489 - C5-0476/00 - 2000/0237(COD)).

Bakopoulos
. (EL) Arvoisa puhemies, meriturvallisuuteen ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemiseen liittyvät kysymykset ovat valitettavan ajankohtaisia. Viime aikoina huomiomme on kiinnittynyt joukkoon onnettomuuksia, jotka ovat vaatineet useita ihmishenkiä sekä aiheuttaneet tuhoisia seurauksia ympäristölle. Euroopan unionilla on nykyään suuri joukko direktiivejä ja asetuksia, jotka koskevat näitä asioita. Samaan aikaan Euroopan unionin on kuitenkin seurattava tilannetta ja otettava kantaa kansainvälisten järjestöjen esittämiin oikeudellisiin asiakirjoihin, ja tämän pitää tapahtua vielä hyvin lyhyen ajan sisällä, jotta jäsenvaltiot pystyisivät täyttämään kansainväliset velvoitteensa. Tämän takia Euroopan unionin täytyy organisoida asianmukaisesti ja koota yhteen meriturvallisuuspolitiikkaa koskevat velvollisuudet koskeva toimivalta. Tästä syystä siis komissio on tehnyt tämän ehdotuksen, johon sisältyy kaksi ehdotusta: asetusehdotus ja direktiiviehdotus.
Asetusehdotuksen tarkoituksena on korvata kaikki ne komiteat, jotka työskentelevät tällä hetkellä meriturvallisuuden ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemisen piirissä, yhdellä ainoalla komitealla, jonka nimeksi annetaan meriturvallisuuskomitea. Kaikki muut nykyisin toimivat tämän alan komiteat lakkautetaan. Tämän komitean tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön asianomaisten kansainvälisten sopimusten tarkistuksia. Lisäksi on tärkeää korostaa, että perustettava meriturvallisuuskomitea toimii neuvoston päätöksen 1999/468/EY edellyttämän sääntelymenettelyn mukaisesti.
Kuten tiedetään, tällä menettelyllä säädellään ja vahvistetaan sekä Euroopan parlamentin että jäsenvaltioiden toimivallat. Samalla komissio kuitenkin valitsee sellaisia menettelyjä, jotka turvaavat sille itselleen oikeuden arvioida, milloin joku kansainvälisten säännösten tarkistus parantaa tai heikentää meriturvallisuutta. Tämän perustavoitteen turvaamiseksi valittu menettely on lyhyesti seuraava: jäsenvaltiot panevat täytäntöön kansainvälisten sopimusten uudemmat määräykset, eivät kuitenkaan niitä, jotka mainitaan nimenomaisesti yhteisön säädöksessä ja on sisällytetty yhteisön säädökseen. Viimeksi mainitussa tapauksessa komissio ottaa asian hoitoonsa ja joko lähettää nämä määräykset meriturvallisuuskomiteaan suljettavaksi yhteisön säädöksen ulkopuolelle, tai sitten se ei lähetä niitä tähän komiteaan, jolloin määräykset tulevat automaattisesti voimaan. Meriturvallisuuskomiteaan lähettäminen tapahtuu siis vain siinä tapauksessa, että arvioidaan, että kansainvälisen sopimuksen tarkistuksen sisällyttäminen yhteisön säädökseen heikentäisi turvallisuusoloja Euroopan unionin alueella. Tämä on asetusehdotuksen 4 artiklan olennainen sisältö.
Lopuksi direktiiviehdotuksen tarkoituksena on sisällyttää direktiiveihin meriturvallisuuskomitea, mikä on ilmeisen välttämätöntä. Komission ehdotus on hyvä, siinä pyritään asianmukaiseen organisointiin sekä yhteisön ja kansainvälisen oikeuden parempaan valvontaan meriturvallisuudessa ja saastumisen ehkäisyssä. Harvojen tarkistusten tarkoituksena on selkiyttää tekstiä sekä taata Euroopan parlamentin oikeudet sääntelymenettelyssä.
Lopuksi haluan esittää kiitokset aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenille heidän rakentavista ehdotuksistaan sekä yksimielisestä tuesta mietintöluonnokselleni.

Grossetête
 - (FR) Arvoisa puhemies, tämäniltaisista puheenvuoroista käy hyvin ilmi, kuinka tärkeänä pidämme taistelua näitä "romulaivoja" vastaan, ja uskon, että meidän on perustellusti jatkettava ponnistuksiamme.
Olin muuten ilmoittanut täällä jonkin aikaa sitten pettymykseni puheenjohtajavaltio Ranskan työhön meriturvallisuutta koskevien asiakirjojen parissa. Odotin paljon tältä puheenjohtajavaltiolta, koska se oli todella hyvin kiinnostunut asiasta, mutta petyin pahasti. Toivon myös, että sen ansiosta, mitä saavutamme parlamentissa yhdessä Euroopan komission kanssa, toivon - lainatakseni komission jäsenen ilmausta - että pysymme valppaina ja että huolehdimme nimenomaan tämän meriturvallisuuden parantamisesta.
Eurooppa on meriturvallisuuden alalla todellakin huomattavasti jäljessä etenkin Yhdysvaltoihin nähden, jossa on jo hyvin pitkään ollut tiukat säännöt. "Romulaivat" tulevat varmasti likaamaan meidän rannikoitamme Amerikan vesiltä pois ajettuina, ja ilman parlamenttimme tehokasta toimintaa vaara nähdä yhä uusien laivojen uppoavan lähellä rantojamme kasvaa lakkaamatta. Valitettavasti toteamme sen joka kuukausi.
Toivon siis, että äänestämme piakkoin todellisesta puitetekstistä, jossa välttämättömät toimet ympäristömme suojelemiseksi kootaan yhteen.
Bakopoulosin mietintössä - erittäin hyvässä mietinnössä - pyritään meriturvallisuuskomitean perustamiseen; se on terveen järjen mukaista. Kyse on nimittäin ensimmäisestä vaiheesta erilaisten järjestelmien yhdistämisessä; nykyisten viiden komitean korvaaminen yhdellä ainoalla meriturvallisuuskomitealla mahdollistaa sen, että Euroopan unioni voi reagoida nopeasti kansainvälisen oikeuden kehitykseen.
Kiitän aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaa siitä, että se ilmaisi hyväksyntänsä esittämiini tarkistuksiin. Meriturvallisuus nimittäin sisältää erilaisia aloja, ja minusta vaikutti erityisen tärkeältä sisällyttää tämän komitean nimeen termit, jotka koskevat alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä.
Suojautuminen "romulaivoja" vastaan merkitsee myös sitä, että huolehditaan meriympäristön suojelemisesta sekä aluksilla työskentelevän henkilöstön asumis- ja työskentelyoloista. Toivon siis, että Euroopan parlamentti noudattaa tätä suositusta ja antaa tälle meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä käsittelevälle komitealle mahdollisuuden vedota myös yhteisön lainsäädäntöön, joka ohjaa näitä kahta muuta alaa.
Otamme mitä pikimmiten kantaa - ainakin minä toivon niin - niiden menettelyjen muutokseen, joita sovelletaan onnettomuustapauksissa, jotta saastuttaja maksaa -periaatetta voitaisiin soveltaa käytännössä. Meidän on valvottava luokituslaitoksia tarkasti parantaaksemme niiden suorittamien tarkastusten laatua ja meidän on yhtä lailla kiinnitettävä huomiota niiden laivanomistajien vastuuseen, jotka aivan liian usein välttyvät oikeuslaitokselta monimutkaisten juridisten ja rahoitusjärjestelyjen kautta.
Luotamme vakaasti teihin, hyvä komission jäsen, että pysytte valppaana.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi kiitokset - myös tässä tilaisuudessa - teille, hyvä komission jäsen, ja teidän ryhmällenne erittäin rakentavasta ja dynaamisesta yhteistyöstä.
Siitä on nimittäin hyvä esimerkki viime päiviltä. Euroopan unionin satamien lopullinen luokitus Euroopan laajuisten verkkojen puitteissa on herättänyt poikkeuksellista huomiota niin kutsutuissa keskisuurissa satamissa, varsinkin kun näiden satamien yhteydet Eurooppaan synnyttävät kasvuimpulsseja ja investointihaluja, jotka ovat joskus elintärkeitä niihin kuuluvalle alueelle. Tähänastinen sovitteluratkaisu on hyväksyttävä, mutta kuitenkin pyydän ainakin joskus käyttämään hyvää tahtoa satamien luokittelussa, sillä rajat on itse asiassa asetettu mielivaltaisesti. Keskisuuret satamat kiittävät teitä ja meitä siitä.
On yleisesti tunnettua, että komissio ja parlamentti eivät suo hengähdystaukoa itselleen. Keskustelemme nopeassa tahdissa ehdotuksista meriturvallisuuden parantamiseksi. Kun otetaan huomioon tilanne merillä, emme voi todellakaan suoda itsellemme hengähdystaukoa. Galapagossaarten edustalla tapahtunut onnettomuus ja sen tuhoisat vaikutukset luonnolle ja ihmisille ovat vain viimeinen osa katastrofien sarjassa. Julkisuus on valpastunut ja turvallisuuskeskustelu leimahtaa siten säännöllisin väliajoin uudelleen. Meidän on tehtävä rannikon tyrmistyneille asukkaille selväksi, että Euroopassa on tartuttu problematiikkaan tosin myöhään, mutta kuitenkin tosissaan - sen jälkeen, kun olemme vuosia vaatineet sitä. Eurooppa toimii meriturvallisuuden ja saastumisen ehkäisemisen hyväksi. Sen täytyy olla meiltä selvä signaali IMO:lle ja koko maailmalle, nyt ja tulevaisuudessa.
Komissio esittelee ehdotuksensa lähes ennätysajassa. Hyväksyimme Erika I -paketin viime vuoden marraskuussa. Neuvosto pääsi sopimukseen joulukuun lopulla, ja näin direktiivi voi astua voimaan vuodesta 2002 lähtien. Erika II on tulossa, ja olen iloinen, että myös tämä toinen paketti tuo todellista kehitystä meriturvallisuuteen. Viitattakoon tässä tilanteessa kuitenkin myös siihen, että luokituslaitosten ja satamavaltioiden tarkastajat tekevät paikan päällä suunnattomasti työtä. Pystyin vakuuttumaan siitä vieraillessani viime viikolla Antwerpenin satamassa kollegamme Willy Piecykin kanssa. Tarkkailijoille asetetaan suuria vaatimuksia ja odotuksia, ja meidän on annettava heille tukemme.
Nyt käsiteltävällä kollega Bakopoulosin mietinnöllä on arvokas osuus turvallisuuden kehittämisessä edelleen. Hänen vakuuttavaa työtään osoittaa se, että mietintö hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti. Lähden siitä, että myös täysistunto äänestää samankaltaisella vakaumuksella. En puhu vain omasta puolestani, vaan suuren enemmistön puolesta, kun ilmaisen olevani tyytyväinen erityisesti jo mainitun meriturvallisuuskomitean perustamiseen. Kannatan erityisesti myös komission asiakirjan toista osaa, sillä mitä hyötyä komiteasta olisi, ellei voimassa olevia direktiivejä ja asetuksia sovellettaisi uuteen rakenteeseen? Emme kaipaa mitään toimivaltakiistoja, kaipaamme hallinnollista selkeyttä, emme kymmentä työryhmää tai komiteaa, vaan selkeää ja dynaamista rakennetta, ja olen sitä mieltä, että silloin olemme Euroopassa hyvällä tiellä ja toimimme hyvänä esikuvana maailmassa.

Pittella
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten esittelijä palautti mieliin, tämänpäiväisessä asiakirjassa käsitellään kahta komission tekemää ehdotusta: ensimmäinen koskee yhden ainoan meriturvallisuudesta vastaavan komitean perustamista; toinen koskee direktiiviä, jolla muutetaan olemassa olevia direktiivejä kyseisen komitean perustamiseksi. Kaiken tämän tarkoituksena on - kuten kollegat ovat muistuttaneet - sovittaa yhteisön voimassa oleva lainsäädäntö yhteen merenkulun turvallisuutta ja meriympäristön suojelua koskevien kansainvälisten säännösten ja yleissopimusten sekä teknisen kehityksen kanssa.
Me sosialistit yhdymme näihin ehdotuksiin sisältyviin järkeistämispyrkimyksiin ja suhtaudumme myönteisesti ehdotukseen korvata nykyiset viisi komiteaa yhdellä sääntelykomitealla. Tämä komitea lisää varmasti selkeyttä ja johdonmukaisuutta, kun kansainvälistä oikeutta integroidaan yhteisön säännöstöön.
Tämän lisäksi pyydämme, että tämä komitea käsittelisi niin tittelinsä kuin toimivaltansa puolesta sekä merenkulun turvallisuutta että alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä.
Sallinette minun lopuksi kiinnittää erityistä huomiota vielä yhteen pohdittavaan seikkaan: parlamentin osallistumiseen näihin toimiin. On olennaisen tärkeää varmistaa parlamentin oikeus osallistua sääntelymenettelyyn. Pyydämme siis komissiota antamaan parlamentille valtuudet valvoa komiteoiden toimintaa ja siten myös perustettavan meriturvallisuuskomitean toimintaa. Pyydämme siis myös tulevaa merenkulun turvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean osalta lisää avoimuutta ja erittäin avointa tiedonkulkua.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän mietinnön esittelijää herra Bakopoulosia onnistuneesta mietinnöstä. Turvallisuuden lisääminen on erityisen tärkeää meriliikenteessä. Meidän ryhmämme tukee mietinnön päälinjoja. Ehdotetulla asetuksella ja direktiivillä helpotetaan kansainvälisten muutosten huomioimista yhteisön meriturvallisuutta koskevissa säädöksissä. Ongelmana on ollut koko ajan aikaviive, joka on johtunut yhteisön lainsäädännön laatimisen hitaudesta. Ehdotuksen tarkoituksena on poistaa edellä mainittuja ongelmia. Menettelytapoja on tosiaan yksinkertaistettava.
Nykyisin erillisinä toimivien komiteoiden yhdistäminen yhdeksi meriturvallisuusasioita käsitteleväksi meriturvallisuuskomiteaksi on oikea toimenpide selkeyttämään asioiden käsittelyä. Meriturvallisuusnormeilla pyritään tiettyjen vähimmäisvaatimusten täyttämiseen, ja asetukseen sisältyvän ennakkotarkastusmenettelyn etuna on se, että se selkeyttää kysymystä sovellettavasta laista ja lisää oikeusvarmuutta. Jatkossa tulee varmistaa, että nimenomaan jäsenvaltioiden menettelytapoja kansainvälisten meriturvallisuutta koskevien sopimusten ja yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi voitaisiin helpottaa. Jäsenvaltioiden toimintamahdollisuudet kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMO:ssa pitää kuitenkin turvata. Jatkossakin on oltava periaatteena, että kansainvälinen merenkulkujärjestö IMO johtaa kansainvälistä meriturvallisuustyötä päättämällä kansainvälisistä sopimuksista, päätöslauselmista ja säännöstöistä.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensiksi haluan GUE/NGL-ryhmän puolesta onnitella jäsen Bakopoulosia hänen mietinnöstään, josta me olemme täysin samaa mieltä.
Lisäksi onnittelemme komissiota sen ehdotuksesta ja olemme todella iloisia meriturvallisuuskomitean asettamisesta, sillä se yhdenmukaistaa ja koordinoi erittäin merkittävästi 12 direktiivin ja 3 asetuksen soveltamista. Arvoisa komission jäsen, te olette nähnyt vaivaa yhdistääksenne taivaan, maan ja meren, ja tulette loppujen lopuksi onnistumaan siinä. Toivon todellakin, että te saatte sen aikaan. Ryhmämme tukee teitä siinä.
Mielestäni ennaltavarautumisen periaatetta pitää noudattaa ennen kaikkea siksi, että nuo direktiivit, säännöt ja kansainväliset sopimukset olisivat sisällöltään vaativampia, kuten meriturvallisuuskomitea ehdottaakin.
Esitämme teille joukon suosituksia. Uskomme, että tämän meriturvallisuuskomitean ei pitäisi olla ainoastaan komitea, joka tekee työnsä paremmin tai huonommin hallinnolliselta kannalta katsottuna, vaan että siellä pitää kerätä yhteen kansalais-, ympäristönsuojelu- ja työmarkkinajärjestöjen tuntemukset, jotta niistä voitaisiin muovata kokonaisuus.
Lisäksi suosittelemme, että komitea kiinnittäisi erityishuomiota sellaisiin alueisiin, joiden sijainti, liikennejärjestelyt tai ympäristöolot ovat jotenkin erityisiä tällaisia ovat esimerkiksi Gibraltarinsalmi tai Englannin kanaali. Me kaikki tiedämme, että näillä alueilla tapahtuvien onnettomuuksien ja havereiden lukumäärä on keskimääräistä suurempi ja että öljyvahingot voivat aiheuttaa suuria ympäristötuhoja tai vakavia taloudellisia seurauksia matkailualueilla.
Toivomme siis, että komitea kiinnittäisi erityishuomiota näihin alueisiin, joiden olot ovat erityiset, ja haluaisin tehdä teille tästä aiheesta kaksi kysymystä: Miten meriturvallisuuskomitean ja pian perustettavan Euroopan meriturvallisuusviraston tehtävät aiotaan koordinoida? Huolehtiiko meriturvallisuuskomitea myös Erika II -pakettiin kuuluvien kolmen lainsäädäntöaloitteen menettelyistä tai valmistelusta?

Patakis
Arvoisa puhemies, suositus meriturvallisuuskomitean perustamisesta, jolla muka parannetaan alusturvallisuudessa noudatettavan lainsäädännön täytäntöönpanoa sekä ympäristönsuojelua ja elinoloja ja työehtoja aluksissa, vahvistaa Euroopan unionin taantumuksellista politiikkaa myös merenkulun alalla.
Komission ehdotuksiin sisältyy taantumuksellisia säännöksiä, jotka heikentävät kansainvälisten järjestöjen, kuten Kansainvälisen merenkulkujärjestön ja Kansainvälisen työjärjestön, roolia. Käytännössä päätöslauselmissa vahvistetaan lainsäädännöllä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kieltäytyminen osallistumisesta mihinkään aloitteeseen, jolla hyväksytään tai pannaan täytäntöön tarkistuksia kansainvälisiin sopimuksiin, vaikka kansainvälisten oikeudellisten asiakirjojen osapuolina ne ovat tähän velvoitettuja. Euroopan unioni, joka toimii eurooppalaisen suurpääoman etujen valvojana, sekaantuu sodan jälkeen muotoutuneen kansainvälisen oikeuden muuttamiseen ja kehityttyään maailmanpoliisiksi uhraa turvallisuuden, ihmishenget ja ympäristönsuojelun monopolien voittojen kasvattamisen alttarille.
Vastustamme jyrkästi sekä näiden valintojen perussuuntaa että hajanaisia toimenpiteitä, jotka eivät ole tehokkaita vaan joiden tarkoituksena on rauhoitella kansalaisten, työväenliikkeen ja ympäristöjärjestöjen suurta huolta ja reaktioita sen jälkeen, kun on tapahtunut monta ihmishenkiä vaatinutta ja ympäristölle erittäin vahingollista merionnettomuutta. Lisäksi merenkulun eurooppalaisen talouspoliittisen mahdin yritys muodostaa USA:n, Japanin, Australian ynnä muiden merenkulun mahtien kanssa käytävän taloussodan puitteissa oma mekanismi, jolla valvotaan meriliikennettä ja toteutetaan omia päätöksiä, heikentää Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. Se johtaa poikkeamiin yleisesti hyväksytyistä periaatteista ja saa aikaan suuria vaaroja käytännön meriturvallisuuden alalla.
Alusten ja varsinkin säiliöalusten turvallisuuden pääkysymys on hallitsematon varustamopääoma ja politiikka, joka tukee sitä kansallisella, alueellisella ja kansainvälisellä tasolla. Tätä täyttä hallitsemattomuutta ei ainoastaan säilytetä, vaan sitä myös laajennetaan. Tyypillinen esimerkki on tilanne, joka vallitsee mukavuuslippulaivoissa, joita meriturvallisuuden heikentäminen koskee välittömästi ja jotka ovat ennen kaikkea osallisia useimmissa ja vakavimmissa onnettomuuksissa.
Meidän mielestämme politiikan, joka suuntautuu alusturvallisuuden, matkustajien, miehistöjen ja ympäristön suojeluun, pitää ennen kaikkea torjua tehokkaasti varustamoiden hallitsemattomuutta, panna täytäntöön ankaria toimenpiteitä tapauksissa, joissa rikotaan IMO:n ja kansainvälisten sopimusten määräyksiä, joita nyt tallataan miten tahdotaan ilman pelkoa rangaistuksesta. Tämän politiikan pitää mukauttaa miehistön vähimmäismäärä alusten kasvaneisiin tarpeisiin, auttaa parantamaan miehistöjen asumis- ja työskentelyoloja, vahvistaa miehistöjen ja ammattiyhdistysliikkeen oikeuksia puuttua myös turvallisuuskysymyksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Patakis. Aikomukseni oli tervehtiä teitä ennen ensimmäistä puheenvuoroanne ja toivottaa teille onnea parlamentin jäsenen toimissa.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää tästä laajasta mietinnöstä. Irlannin itärannikkoa edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä olen erityisen vihainen ydinjätekuljetusten laajuudesta Irlanninmerellä. Vasta aivan äskettäin tehtiin kaksi kuljetusta Alankomaista British Nuclear Fuels -yhtiön (BNFL) johtamiin Sellafieldin ja Thorpin ydinjätteen uudelleenkäsittelylaitoksiin Cumbriassa, ja olen saanut tiedon, että vielä 17 sellaista kuljetusta aiotaan tehdä Alankomaista tulevina vuosina. Sen lisäksi Saksan hallitus on ilmoittanut, että se on valmis aloittamaan uudestaan käytetyn ydinpolttoaineen kuljetukset Cumbriaan ja että se jatkaa tällaista toimintaa 1. heinäkuuta 2005 asti. Tämä merkitsee tällaisten kuljetusten lisääntymistä.
Vaikka BNFL on kahden viime vuoden aikana väärentänyt suurin määrin asiakirjoja, jotka koskevat ydinkuljetuksia Japaniin, sellaiset kuljetukset on määrä aloittaa nyt uudestaan. Tätä on vaikea hyväksyä, kun otetaan huomioon se tosiseikka, että BNFL on saanut sakkoja 60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria pelkästään tämän tapauksen vuoksi.
Minua ilahduttaa erityisesti, että kansainvälinen vastarinta kasvaa nyt Britanniasta Japaniin tehtäviä ydinjätteen kuljetuksia kohtaan. Argentiinan laivasto on parhaillaan varuillaan pysäyttääkseen brittiläisen laivan, joka kuljettaa ydinjätettä tarpeeksi suuren määrän levittämään kaksi kertaa niin paljon säteilyä kuin Tsernobylin onnettomuudessa levisi. BNFL:n Pacific Swan -nimisestä aluksesta on nopeasti tulossa Etelä-Amerikan hylkiö, koska sen kapteenilla on tapana ylittää Kap Hornin petolliset vedet mukanaan 90 tonnia jätettä lasitettuna 192 lasiharkkoon.
Uskon, että OSPAR-yleissopimuksen hyväksyneiden maiden on nyt muodostettava laajempia kansainvälisiä yhteyksiä muiden ydinjätteen pääkuljetusreittien varrella sijaitsevien maiden kanssa, joihin kuuluu maita Panaman kanavan ympärillä, Etelä-Amerikassa ja Afrikan rannikolla.
Euroopan unionissa on suoritettava ympäristövaikutusten arviointia, kun rakennetaan uusia teitä, veden ja jäteveden käsittelylaitoksia sekä laajoja infrastruktuurihankkeita. Tähän päivään asti Britannian hallitus on kieltäytynyt toimittamasta kansainvälistä ympäristövaikutusten arviointia niistä merkittävistä riskeistä, joita ydinjätteen kuljetusreiteillä kohdistuu ympäristöön ja ihmisten terveyteen. Vetoan nyt Britannian hallitukseen, jotta se esittäisi perinpohjaisen ja kattavan ympäristövaikutusten arvioinnin, jossa esiteltäisiin Irlanninmeren ydinaineiden kuljettamisesta aiheutuvat ympäristöriskit Irlanninmerellä. Myös Euroopan komission olisi tarkasteltava sellainen arviointi.
Lopuksi haluaisin, että ydintuotteiden uudelleenkäsittely päättyisi Sellafieldissä. Toistaiseksi kuitenkin tarvitaan kansainvälinen sopimus, jossa esitellään turvallisuusmääräykset ydinaineiden kuljetuksille. Minun on kiitettävä esittelijä Bakopoulosia tästä mietinnöstä.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, luulen, että kolme minuuttia, jotka on varattu kannanottoani varten, riittävät mainiosti, koska ainakaan yleisillä linjoilla tämä mietintö ei jaa mielipiteitä ja eriävät mielipiteet ovat poikkeus, joka vahvistaa säännön. Mielestäni on täysin loogista, että parlamentti on lähes yksimielinen Bakopoulosin mietinnöstä, ja haluan onnitella esittelijää tehdystä työstä ensiksikin, koska komission ehdotuksen tavoitteena on korvata viisi nykyistä meriturvallisuuden parissa työskentelevää komiteaa yhdellä ja yksinkertaistaa näin menettelyjä, ja toiseksi, koska komission lainsäädäntöehdotuksessa käytetään tilaisuutta hyväksi ja taataan sille oikeus arvioida, milloin kansainvälisten säännösten muutos parantaa tai huonontaa meriturvallisuutta. Kansainvälisten sopimusten osalta komissio ottaa asian hoitoonsa ja joko lähettää joko lähettää nämä määräykset uuteen meriturvallisuuskomiteaan suljettavaksi yhteisön säädöksen ulkopuolelle, tai ei, jolloin ne tulevat voimaan automaattisesti. Tämä on mielestäni asia, joka parantaa tähänastista tilannetta, se yksinkertaistaa menettelyä ja luo oikeustakuun. Tässä mielessä otaksun, että esittelijä Bakopoulos ei halunnut esittää tarkistuksia vain ja ainoastaan korostaakseen parlamentin merkitystä, hän oli samaa mieltä tästä erittäin järkevästä ehdotuksista, ja halusi ainoastaan esittää joitakin tarkistuksia, jotka turvaavat parlamentin osallistumisen sääntelymenettelyyn.
Arvoisa komission jäsen, tästä eteenpäin meidän kaikkien läsnäolo täällä on mielestäni osoitus sekä Bakopoulosin mietinnölle antamastamme yksimielisestä hyväksynnästä, joka on jo selvä, sekä siitä, että tiedostamme meriturvallisuuden tärkeyden. Tiedätte, että olemme käsitelleet nopeassa tahdissa niin kutsutun Erika I -paketin kolme ensimmäistä mietintöä, jotka koskevat meriturvallisuutta, merenkulun turvallisuutta eli yksirunkoisten säiliöalusten poistamista käytöstä, ehdotusta luokituslaitoksista sekä kolmanneksi satamavalvontaa. Ryhdymme välittömästi käsittelemään Erika II -ehdotusta, johon sisältyy kolme lainsäädäntöehdotusta, ja luulen, että yleensä ottaen komission aloitteet painostavat Kansainvälistä merenkulkujärjestöä toimimaan tässä asiassa nopeammin ja tehokkaammin ja saavat sen lopulta hyväksymään ratkaisuja kansainvälisellä tasolla, mikä on aina toivottavaa ja meidän kaikkien mielestä parempaa kuin alueelliset ratkaisut.
Onnittelen vielä kerran esittelijä Bakopoulosia.

Mastorakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelu ei ole tietenkään kovin mielenkiintoista silloin, kun vallitsee niin laaja yksimielisyys kuin tässä käsiteltävänä olevassa asiassa, ja vaikka poikkeuksiakin löytyy, yksimielisyys on todistus siitä, että arvioitavana oleva toimi on oikea, niin kuin nyt tässä komission aloitteessa ehdotetaan ja ajetaan sääntelykomitean perustamista meriturvallisuuden alalle sekä tietysti asiaan liittyvien asetusten muuttamista. Oikea tavoite on myös turvata oikeus ylikansallisten elinten säännöstarkistusten valikointiin niin, että ne sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön vain, jos ne auttavat parantamaan tavoiteltua turvallisuustasoa. Kaksoisehdotuksen ilmeinen tavoite on auttaa unionin jäsenvaltioita panemaan täytäntöön nämä sopimustarkistukset sekä tietysti uuden yhden ja ainoan komitean avulla lisätä tehokkuutta meriturvallisuuspolitiikan toteuttamisessa.
Esittelijä on tehnyt erittäin hyvää työtä, ja jatkossa parlamentin valiokunta esittää täysistunnossa joitakin tarkistuksia, jotka ovat samanhenkisiä kuin komission alkuperäinen ajatus ja jotka antavat painoa alusten aiheuttaman meren saastumisen ehkäisemiselle ja alusten asumis- ja työskentelyoloille, jotka luonnollisesti liittyvät läheisesti meriturvallisuuteen. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä edellytetään lisäksi, että direktiiviehdotukseen otetaan mukaan Euroopan parlamentin rooli. Sitä ei saa unohtaa, koska se on tarkalleen määrätty.
Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että komissio jatkaa ehdotuksellaan pyrkimystä rationaalisempaan organisointiin meriturvallisuutta ja meren saastumisen ehkäisyä koskevan politiikan laatimisessa ja täytäntöönpanossa. Mietinnön laatija ja parlamentin valiokunta mielestämme edistävät tätä pyrkimystä selkiyttävillä ja täydentävillä tarkistuksilla, ja toivomme, että kaikki kollegat tässä täysistunnossa hyväksyvät ne.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, merikuljetusten turvallisuutta ja merellisen ympäristön suojelua koskevat kysymykset ovat olleet paljon esillä hieman yli vuoden takaisen Erika-onnettomuuden jälkeen. Vaikka Erikan haveri oli katastrofi eurooppalaiselle merenkululle, onnettomuudesta on koitunut myös paljon myönteisiä seurauksia. Onnettomuuden tuoma julkisuus ja kasvanut poliittinen paine on saanut komission tehostamaan merenkulkua koskevan unionin lainsäädännön seurantaa. Komissio on myös varsin nopealla aikataululla kyennyt toimittamaan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi joukon merenkulun turvallisuutta tehostavia lainsäädäntöehdotuksia.
Kuten kollegat edellä, tästä aktiivisesta otteesta myös minä haluan teitä kiittää, arvoisa komission jäsen. Haluan kiittää teitä myös siitä, että olette alustavasti suhtautuneet myönteisesti lyhyen matkan merenkulkua koskevan temaattisen verkoston luomiseen, joka on hyvin tärkeä AMRIEn tekemä aloite. Unionilla oli jo ennen Erikaa ja korostetusti sen jälkeen varsin kattavat alusturvallisuutta ja alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemistä koskevat säädökset. Totuus onkin, ettei Erika-onnettomuutta luultavasti olisi koskaan tapahtunut, jos kaikkia onnettomuushetkellä jo olemassa olevia sääntöjä olisi kunnolla noudatettu ja noudattamista myös valvottu.
Komission ehdotus korvata nykyiset meriturvallisuutta koskevia asioita käsittelevät komiteat yhdellä komitealla on kannatettava. Samalla vastuu meriturvallisuuspolitiikasta kohdentuu entistä selkeämmin perustettavalle uudelle komitealle. Uuden komitean onkin seurattava ja tarvittaessa tehostettava lainsäädännön täytäntöönpanoa sekä otettava unionille aktiivinen ote IMO:ssa ja muissa kansainvälisissä järjestöissä.
Asetusmuutoksen yhteydessä komissio varaa itselleen oikeuden arvioida, onko jokin kansainvälinen sääntöjenmuutos vahingollinen eurooppalaiselle meriturvallisuudelle. Kannatan komission esitystä myös tässä yhteydessä ehdotetun menettelyn osalta. Erityisen tärkeää kuitenkin on, kuten esittelijäkin mietinnössään aivan oikein korostaa, että parlamentille turvataan riittävät oikeudet osallistua sääntelymenettelyyn.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijä Bakopoulosia suurenmoisesta työstä ja siitä, miten nopeasti ja tehokkaasti tässä asiassa on tehty ratkaisuja ja miten sitä viedään eteenpäin.
Lisäksi haluan kiittää kaikkia puhujia ja erityisesti jäsen Grossetêtea, joka on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija, heidän antamastaan panoksesta ja yhteistyöstä.
Välitän teidän komission merenkulkualalla tähän mennessä tekemää työtä koskevat onnittelunne energia- ja liikenneasioita hoitavan pääosaston yksiköille, sillä ne ovat tehneet hienoa työtä koko tämän pitkäksi venyneen vuoden ajan, jonka aikana ne ovat epäilemättä nähneet huomattavasti vaivaa vastatakseen kansalaisten lisääntyneisiin vaatimuksiin. Hyvät jäsenet, olen varma, että te olitte pyytäneet sitä jo aikaisemmin, mutta Erika-aluksen onnettomuus on toiminut eräänlaisena katalysaattorina.
Hyvät jäsenet, kuten on jo osoitettu, tämän ehdotuksen tarkoituksena on yhtäältä korvata meriturvallisuudesta nykyisin vastaavat komiteat ja siksi se tähtää yksinkertaistamiseen, selkiyttämiseen, johdonmukaisuuteen. Tarkoituksena on siis korvata yhdellä ainoalla komitealla kaikki entiset komiteat, ja toisaalta helpottaa yhteisön meriturvallisuutta koskevan lainsäädännön päivittämistä kansainvälisten sopimusten kehittämiseksi.
Haluan toistaa kiitokseni työstänne ja ehdotuksistanne, tarkemmin sanottuna tarkistuksista, jotka muistuttavat, että Euroopan parlamentti on keskeisessä roolissa sääntelymenettelyssä, mistä komissio on iloinen. Komissio liittää asetukseen kaikki nämä tarkistukset sen jälkeen, kun komitologia on muotoiltu tavalliseen tapaan, josta toimielimet ovat olleet yksimielisiä.
Haluamme myös kiittää parlamenttia, että se on muistuttanut meille, että tämä yksi ainoa komitea, jonka asettamista ehdotamme, ei huolehdi ainoastaan meriturvallisuudesta, vaan myös alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemisestä, mikä on tosiaan otettava huomioon komitean nimessä.
Vaikka olemme valmiit lisäämään komitean nimeen alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemisen, emme voi sitä vastoin lisätä siihen meriympäristön suojelua yleisessä mielessä. Näin on yksinkertaisesti siksi, että meriympäristön suojelu voi tarkoittaa myös esimerkiksi sisävesiltä peräisin olevaa saastumista, kuten jokien saastumista aiheuttamia päästöjä meriympäristöön. Se voi tarkoittaa myös sellaista saastuttavaa toimintaa meren- ja joenrannoilla, joka ei liity meriturvallisuuteen. Siksi emme voi hyväksyä yleismääritelmää, joka edellyttäisi sellaista pätevyyttä, jota komitealla ei ole, mutta sitä vastoin kyllä erityislisäyksen alusten aiheuttaman saastumisen ehkäisemisestä.
Hyväksymme kokonaisuudessaan tarkistukset 2, 4, 6, 8, 9 ja 10. Tarkistuksiin 1, 3, 7 ja 11 on tehtävä joitakin yksinkertaisia muutoksia. Vain tarkistuksia 5 ja 12 emme voi hyväksyä juuri esittämästäni syystä, jonka mukaan meriympäristön suojelu ja meriturvallisuus ovat eri asioita.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluaisin todeta jäsen Grossetêten tavoin, että emme saa luopua valppaudesta. Merikuljetusalan kehittämistä on jatkettava, sillä kuten olen toisissa yhteyksissä sanonut, alusten määrä, kuljetettavien aineiden tonniluku, ominaisuudet ja koostumukset ovat nykyään aivan toisia kuin vaikkapa sata vuotta sitten.
Jäsen Fitzsimons puhui muun muassa ydinjätekuljetusten aiheuttamasta ongelmasta, ja me olemme keskustelleet väistämättä myös siitä Erika II -paketin yhteydessä. Tarkemmin sanoen säteilevää ydinpolttoainetta eli radioaktiivisia aineita koskevan lain noudattamisesta puhutaan kuljetusten valvontaa koskevassa direktiivissä.
Vastatakseni jäsen Langenhagenin ja jäsen Hatzidakisin esittämiin huomioihin, näkemyksemme on, että kuten me kaikki olemme tienneet jo pitkän aikaa, mikäli on olemassa ala, joka on kokonaisvaltaisesti maailmanlaajuinen, se on juuri merenkulkuala. Viime aikoina mukaan on tullut myös ilmailuala, mutta merenkulku on perinteikkäämpi. Siksi meidän on yritettävä saada Kansainvälinen merenkulkujärjestö ottamaan vaatimuksemme huomioon mahdollisimman suuressa määrin.
Tässä mielessä unionin jäsenvaltiot toimivat ikään kuin moottoreina, jotka kuljettavat Kansainväliseen merenkulkujärjestöön ympäristötietoisuutta, turvallisuusvaatimukset ja meriympäristön suojelun, samoin kuin miehistön hengen ja turvallisuuden suojelun.
Jäsen Bautista Ojedalle haluan vastata, että meriturvallisuusvirastolla ja sääntelykomitealla on eri toimivaltuudet. Jälkimmäisen tehtävät määritellään tiukasti yhteisön meriturvallisuutta koskevassa lainsäädännössä, ja niihin kuuluvat äänestykset komission tekemistä ehdotuksista, jotka koskevat voimassa olevien direktiivien ja asetusten päivittämistä. Niinpä sääntelykomitean tehtävät ovat lainsäädännöllisiä, kun taas virastolla ei ole minkäänlaista lainsäädännöllistä tehtävää, eikä se puutu mitenkään näihin asioihin, vaikka se voi mahdollisesti tehdä meille ehdotuksia. Se on jäsenvaltioiden ja komission tekninen tukielin, jonka tehtävänä on tarkkailla yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa, jakaa tietoa ja tehdä alaa siten avoimemmaksi. Sillä ei kuitenkaan ole lainsäädännöllistä tehtävää. On siis olemassa kaksi eri toiminta-alaa.
Uskon todellakin, että satamien liittäminen Euroopan laajuisiin verkkoihin on, kuten eräs yksi teistä osoitti aiemmin puheenvuorossaan, tekijä, joka vauhdittaa eniten kaikkien kuljetusjärjestelmien liittämistä tai yhdentämistä intermodaaliseen järjestelmän, mikä on meidän kaikkien toivoma asia.
Hyvät jäsenet, haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä teitä panoksistanne ja työstänne. Hetki sitten jäsen Langenhagen sanoi, että satamien tarkastajilla on paljon työtä. Olen sitä mieltä, että myös te, ja tietysti komission yksiköt, olette työskennelleet kovasti viime aikoina.

Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Savaryn laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0016/2001) suosituksesta toiseen käsittelyyn Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta (C5-0564/2000 - 1999/0252(COD)).

Savary
. (FR) Arvoisa puhemies, kiitän teitä, että annoitte minulle puheenvuoron, joka koskee tämän kertomuksen toista käsittelyä, joka on ensiarvoisen tärkeä eurooppalaisten rautateiden tulevaisuudelle ja Euroopan laajuisen rautatieverkon toteuttamiselle. Nämä viimeiset kuukaudet komission jäsen de Palacion puheenjohtajuuden aikana ovat todennäköisesti olleet ratkaisevia rautatieliikenteen tulevaisuudelle Euroopassa.
Sovittelukomitean hyväksyttyä Swobodan ja Jarzembowskin mietinnöt rautatieverkkojen avautuminen tai vapautuminen, nimitettäköön sitä miten vain, on vastedes toteutettavissa. Vielä on voitettava verkkojen lukuisat tekniset yhteensopimattomuudet, ja se ei tietenkään ole kovin helppoa, koska näillä verkoilla on vahvoja kansallisia erityispiirteitä, jotka ovat yhtaikaa sekä teknisiä että teollisia. Tämän direktiiviluonnoksen tarkoituksena on nimenomaan varmistaa 15 erilaisen eurooppalaisen rautatieverkon välillä olevien rajanylityspaikkojen tekninen yhteentoimivuus sekä niiden menettelytapojen yhteentoimivuus.
Nykyään tilanne on hyvin monimutkainen. Opaste/merkinantojärjestelmiä on noin 15, sähköjännitteitä 5-6, on erilaisia ulottumia, erilaisia raideleveyksiä, erilaisia menettelyjä, erilaisia rautatiekulttuureja, eri rautatieyritysten erillisiä tietojärjestelmiä, ja nämä kaikki vaarantavat rautateiden moitteettoman liikennöinnin. Ja jos maantieliikenteen avautuminen oli helppoa, sillä jatkuvuuden esteet poistettiin välittömästi, niin rautatieliikenteen avautumisessa painiskellaan yhä kaikkien näiden teknisten esteiden kanssa.
Nyt on niin, että vuonna 1996 hyväksyttiin ensimmäinen direktiivi, joka oli helpompi toteuttaa, sillä se koski uutta verkkoa, suurten nopeuksien junien verkkoa, ja tuo direktiivi näyttää meille nykyään tietä, jota seurata menetelmien tasolla. Tällä tasolla on siis päätetty kehittää yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä jokaista rautateiden osajärjestelmää varten yhteistoiminnassa rautatieyhtiöiden, infrastruktuuria hallinnoivien laitosten ja teollisuuden kanssa. Kaikista näistä osajärjestelmistä tehdään eritelmä, joka sitten esitetään tarkasti kalustoa koskevassa todistuksessa perusosia varten. Meitä odottaa todella huomattava työmäärä, ja olemme päättäneet ottaa käyttöön menettelyn, johon saimme vaikutteita suurten nopeuksien rautatieverkosta, eli asteittaisen menettelyn.
Työ vie niin paljon aikaa, että on tärkeää saada välittömästi edistystä aikaan siellä, missä se on helposti toteutettavissa ja tehokkaammassa kustannus-hyöty-suhteessa. Tämä on menetelmän ydin: valitaan ja arvioidaan kunkin edistysaskeleen kustannukset ja hyöty yhteentoimivuuden osalta, jotta se voidaan asettaa paikalleen arvojärjestyksessä, ja siitä joko tehdään prioriteetti tai sitten päinvastoin päätetään, että se toteutetaan myöhemmin. Tietenkin edistystä on saavutettava pääasiassa juuri tiedonvaihdon, menetelmien, telematiikan ja kaikkien rajanylitysmenettelyjen alalla, ja myöhemmin nähdään vähitellen lähentymisprosessin kautta, kuinka vähitellen voidaan käydä raiteiden, ulottumien ja kaluston ongelmien kimppuun.
Luulenpa, hyvät kollegat, että haluan jälleen kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat olleet mukana tässä mietinnössä, sillä olemme tehneet suuren työn ensimmäisessä käsittelyssä. Parlamentti jätti käsiteltäväksi 46 tarkistusta ja äänesti niistä. Näistä 46 tarkistuksesta - ja minun on tällä kertaa annettava tunnustusta neuvostolle ja välittäjänä toimineelle komissiolle - 33 hyväksyttiin sellaisenaan, ja voidaan sanoa, että lainsäädäntöprosessi, joka tänään päättyy tai jonka pitäisi päättyä äänestykseen, on suurelta osin yksimielinen. Neuvosto ja komissio hyväksyivät todellakin monia tarkistuksia ja mahdollistivat parlamentille selvän suunnanmuutoksen käyttäjien ja henkilökunnan yhteistoiminnan alalla, jotta se voi ottaa ehdokasvaltiot viipymättä mukaan näihin töihin, ja selvän suunnanmuutoksen myös poikkeuksien osalta, sillä tietyillä mailla oli perustellusti poikkeuksia koskevia huolia. Nämä tarkistukset parantavat myös merkittävästi turvallisuutta ja liikuntaesteisten mahdollisuutta käyttää tulevaa kalustoa.
Lyhyesti sanottuna me päädymme uskoakseni tänään tekstiin, joka on riittävän vahva ja tarpeeksi nopeasti toteutettavissa, joka nojautuu kokemukseen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmästä ja jota on rikastuttanut esimerkillinen yhteistyö eri parlamentin ryhmien välillä liikennettä käsittelevässä valiokunnassa - ja rohkenen antaa tunnustusta kaikille kollegoilleni eri ryhmistä - mutta myös yhteistyö komission, neuvoston ja parlamentin välillä, ja olen iloinen, että olemme päässeet näin pian hyvään tulokseen niin kunnianhimoisen asiakirjan kanssa, joka tänään todella panee alulle Euroopan laajuisen rautatieverkon.
Hyvä komission jäsen, vastausta odottamaan jää vielä kaksi muuta ratkaisevaa kysymystä: hinnoittelu, joka on kuitenkin nykyään suuri kysymys maantien ja rautatien välisessä kuljetustapojen tasapainoilussa, ja infrastruktuurien rahoitus - esimerkiksi intermodaalisten toimintaohjelmien osalta - jotka on ratkaistava, jotta voimme todella saavuttaa tällä alalla nopeaa edistystä.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat läsnäolijat, arvoisat kollegat, kaksi viikkoa sitten pidetyssä lyhennetyssä täysistunnossa äänestimme niin kutsutusta rautatiepaketista ja olimme yhtä mieltä siitä, että se on suuri menestys parlamentille ja rautateiden rahtiliikenteelle Euroopan yhteisössä. Huomisessa toisessa käsittelyssä äänestämme Savaryn mietinnöstä, joka koskee tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuutta Euroopassa. Teknisten normien yhtenäistäminen on tarpeellinen ja tärkeä edellytys turvallisen rajat ylittävän rautatieliikenteen mahdollistamiseksi.
Kaikki osapuolet ovat tehneet kovasti työtä ja nähneet paljon vaivaa tämän erittäin teknisen komission ehdotuksen hyväksi. Haluaisin tässä kohtaa kiittää sydämellisesti esittelijä Savarya. Vaivannäkö on kannattanut. Neuvosto hyväksyi kaikki parlamentin esittämät tarkistukset harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta. Euroopan kansanpuolueen ryhmä on ollut mukana laatimassa suurinta osaa neuvoston hyväksymistä tarkistuksista. Se on myös syy siihen, että meillä tässä toisessa käsittelyssä ei enää ole uusia tarkistuksia käsiteltävänä. Esitin vielä valiokunnassa tarkistusta, jonka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä mutta jota neuvosto ei hyväksynyt. Hyväksymisestä puuttui kolme ääntä. Siinä oli kysymys sen vahvistamisesta, että hälytysjärjestelmien hyväksynnät ja huollot kuuluisivat ulkopuoliselle sertifioijalle.
Kyseisen ehdotuksen taustalla ovat monien jäsenvaltioiden ymmärrettävien taloudellisten etujen ohella rautateillä sattuneet lukuisat vakavat tapahtumat, jotka johtuvat mahdollisesti myös puutteellisesta huollosta. Rautatieorganisaatiot ovat hoitaneet hyväksynnät ja huollot osittain itse, eivät mitkään riippumattomat tahot. Valiokuntakeskustelussa kaikki ryhmät, ja päätteeksi komissio, ilmaisivat suurta ymmärtämystä esitystä kohtaan. Muotoilulla, joka nyt valittiin 18 artiklaan ja liitteeseen VII, esityksemme otetaan tietyllä tavalla huomioon, mutta täysin tyytyväisiä emme voi tänään olla.
Komission lupaus tarttua rautatieturvallisuuspaketissa kysymykseen rautatiejärjestelmien riippumattomasta ja ammattimaisesta hyväksyntä- ja huoltokäytännöstä ansaitsee sen, että muuten hyvä kompromissi saatetaan matkaan mahdollisimman nopeasti eikä täysistuntoon tuoda tarkistuksia. Kiinnitämme tosin tulevien rautateihin liittyvien asiakirjojen kohdalla hyvin tarkasti huomiota siihen, pitääkö komissio antamansa lupaukset.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, aluksi haluaisin tietysti onnitella kollega Savarya erittäin hyvästä työstä. Se on niin hyvä, että voimme tehdä päätöksen menemättä lainkaan jännittävään sovittelumenettelyyn, jota olin jo odottanut. Olen kuitenkin hyvin iloinen siitä - ja siihen on jo viitattu - että olemme laatiessamme rautatiepakettia, josta vastikään pystyimme tekemään päätöksen ja jonka parissa myös kollega Jarzembowski ja minä itse olemme kovasti työskennelleet, saaneet yhdessä aikaan selkeän paketin, johon myös komission jäsen on hyvin oleellisesti vaikuttanut. Eikä mihin tahansa kehnoon kompromissiin, vaan todella hyvään pakettiin!
Toiseksi nousee sitten esiin kysymys: voimmeko jäädä lepäämään laakereillemme? Onko rautateihin liittyvät asiat nyt selvitetty? Kollega Savary on jo viitannut siihen, että jotkin asiat ovat vielä auki. Komission jäsen on jo tiedottanut joillekin aloille tavara- ja henkilöliikennemarkkinoiden avautumisesta ja aloittanut siihen liittyvän työn, mitä pidän hyvin tärkeänä työehtojen ja työaikajärjestelyjen kannalta. Suuren ongelman muodostaa rautatie- ja maantieliikenteen välinen kilpailu. Tämänpäiväisillä tekemisillä ja huomisilla päätöksillä parannamme rautateiden kilpailukykyä. Kaikille niille, jotka aina puhuvat kilpailusta, täytyy myös sanoa: kilpailu tarkoittaa, tai sen pitää tarkoittaa, että lähtökohdat, kilpailuedellytykset, ovat suunnilleen samanlaiset, mikä ei varmastikaan ole pitänyt paikkaansa rautatie- ja maantieliikenteen välillä.
Kun me nyt Ruotsin puheenjohtajakaudella puhumme kestävästä kehityksestä ja nostamme ympäristön etualalle, kun me nyt Euroopan unionin energiariippuvuuteen liittyvän esityksen yhteydessä puhumme energiariippuvuuden vähentämisestä, se tarkoittaa liikennepolitiikassa erityisesti rautatieliikenteen parempaa huomioon ottamista. En tarkoituksella sano: etusijan antamista rautatieliikenteelle. Sillä merkitsisi jo paljon, jos antaisimme rautatieliikenteelle saman kilpailuaseman kuin maantieliikenteelle.
Mainitsin jo kysymyksen työaikajärjestelyistä. En nyt puhu ollenkaan äärimmäisestä kuljetushintojen polkemisesta - jopa maantieliikenteessä - niin, että kuorma-autonkuljettajat asetetaan näennäisesti riippumattomaan asemaan, niin kutsutusta Willi-Betz-tilanteesta ja -järjestelystä, joka jo useitakin kertoja on tullut mainituksi, enkä hinnoitteluun liittyvistä kysymyksistä, luonnollisesti myöskään ulkoisten kustannusten osalta.
Nämä kysymykset ovat kuitenkin aivan ratkaisevia laajentumisen kannalta. Kun ymmärrämme, kuinka vaihteleva rautateiden tilanne ehdokasvaltioissa on, kuinka huono, suorastaan surkea, infrastruktuuri osittain on, meidän on tehtävä kaikkemme näiden ongelmien voittamiseksi, ei vain Euroopan unionin tasolla, vaan myös ehdokasvaltioiden tasolla. Parhaasta ja moderneimmastakaan yhdentymiseen sopeutetusta rautatiejärjestelmästä mantereen länsiosassa ei nimittäin ole mitään hyötyä, ellemme samanaikaisesti saa aikaan parempia rautatieoloja Itä- ja Etelä-Eurooppaan, ja siinä Euroopan unionin täytyy osaltaan auttaa suuresti.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan onnitella herra Savarya määrätietoisesta työstä ja onnistuneesta mietinnöstä tästä tärkeästä mutta vaikeasta aiheesta. Tämä mietintö yhdessä viime viikolla hyväksyttyjen rautateiden liberalisointiin tähtäävien mietintöjen kanssa on läpimurto Euroopan rautateiden kehittämisessä. Se saatiin liikkeelle Suomen puheenjohtajakaudella, jota Ranska menestyksekkäästi jatkoi.
Rautateiden kilpailukyvyn parantaminen on välttämätöntä, jotta maanteiden ja lentokenttien ruuhkia saadaan puretuksi. Rautatieliikenteen kehittäminen on myös askel kestävämpään liikenteeseen ympäristön kannalta. Rautatiejärjestelmän yhteentoimivuuden parantaminen on välttämätön edellytys koko rautatiepaketin onnistumiselle. Asiassa on viivytelty aivan liian pitkään, mutta nyt herra Savary on onnistunut avaamaan tämän vaikean solmun. Paljon on vielä tehtävää, mutta nyt työ on hyvällä alulla.
Ryhmämme tukee Savaryn esitystä neuvoston yhteisen kannan hyväksymisestä sellaisenaan. Siinä on otettu huomioon parlamentin tärkeimmät muutokset ja näin esitys saadaan nopeasti eteenpäin. Samalla on muistettava, että rautatieverkkojen yhteentoimivuus on pitkän tähtäimen projekti. Siksi on tärkeää, että töiden toteuttamiselle asetetaan aikataulu ja määritellään tosiaan etusijalle asetettavat verkot.
Haluan kiittää vielä herra Savarya myös siitä, että hän ymmärsi Suomen erityistarpeet. Saavutettu kompromissi venäläisten vaunujen käyttämisestä Suomen ja Venäjän välisessä liikenteessä ei vaaranna mietinnön tavoitteita, mutta varmistaa liikenteen häiriöttömän jatkumisen unionin itärajalla. Uskon, että tämän ratkaisun merkitys koko unionille tulee näkyviin siinä vaiheessa, kun Luoteis-Venäjän valtavia luonnonvaroja aletaan toden teolla hyödyntää.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisa jäsen Savary, meidän piti alun perin selvittää tämä ilman keskustelua, mutta keskustelu on kyllä hyvä asia sen selvittämiseksi, mikä kaikki on sujunut hyvin. On ollut hyviä neuvotteluja. Te haluatte hyviä neuvotteluja työmarkkinaosapuolten kanssa, rautatiealan kanssa, mutta olette myös itse antaneet hyvän esimerkin käymällä kaikkien kanssa hyviä neuvotteluja, minkä seurauksena on saatu aikaan tuotos, jota voimme hyödyntää.
Puhumme täällä oikeastaan niin sanotusta rautatiepaketista. Sen ensimmäinen osa oli vapauttaminen, siis kansainvälisen liikenteen vapauttaminen, josta puhuimme edellisen kerran. Toinen osa oli yhteentoimivuus, joka tarkoittaa, että järjestelmiltään erilaisten maiden välillä voidaan hoitaa kuljetuksia. Kolmas osa ei ole vielä valmis.
Käsittelin tätä asiaa jo edellisellä kerralla. Mitä tulee kolmanteen osaan - tämä ei kuulu pelkästään tällä valiokunnalle, ja olemme myös jo ymmärtäneet, että komission jäsen Wallström alkaa työskennellä kovasti asian parissa tulevalla ajanjaksolla - olemme sitä mieltä, että päästönormeja ja energiankäyttöä on tarpeen parantaa rautatiepaketissa. Kaikki tietävät, että rekkoja ja kuorma-autoja koskevia normeja on tiukennettu, mikä tarkoittaa, että suhteellinen etu rautateiden hyväksi on vähentymässä ja että myös päästönormien parissa on työskenneltävä olettaen, että tämä liikennemuoto on parempi kuin muut.
Haluan vielä käsitellä paria muuta pientä asiaa, siis eräässä mielessä pientä asiaa. Alamme nyt havaita, että tässä tarvitaan valtavia investointeja. Johdanto-osan 9 kappaleessa on jo mainittu nämä valtavat investoinnit, jotka tulevat sekä viranomaisten että kyseisen alan maksettaviksi. Viranomaisten myötä siirrymmekin samalla toiseen pakettiin - tämä sanottiin juuri - joka liittyy ulkoisiin kustannuksiin. Tietty tukimuoto täytyy jäädä käyttöön, jotta tämä ala voidaan pitää sellaisella tasolla, että se on yhtäältä kilpailukykyinen mutta että toisaalta sitä tuetaan. Tämä kuulostaa todella päällekkäiseltä, mutta meidän täytyy kiinnittää tähän huomiota keskusteluissamme valkoisesta kirjasta.
Toinen minua kiinnostava asia on, että onko käyty työmarkkinaosapuolten välisiä neuvotteluja ja onko komissio tehnyt tutkimuksia niiden rautatiealalla toimivien henkilöiden pätevyydestä, joita erityisesti tarvitaan tämän yhteentoimivuuden mahdollistamiseksi. Minulla ei ole tietoa siitä, onko tällainen tutkimus nyt suoritettu, millaisia ovat sen tulokset ja mitä merkitystä sillä on tulevaisuuden kannalta. Tässä yhteydessä täytyy puhua jotakin tiettyä kieltä. Mitä kieltä me alamme puhua? Englantiako, kuten merenkulku- tai ilmailualalla kansainvälisessä liikenteessä? Vai tuleeko englannista myös rautatieliikenteen kieli? Jos niin käy, ehdotan välittömästi, että puhumme siitä alkaen myös parlamentissa ainoastaan englantia. Se tekee kommunikoinnista kokonaisuutena hyvin helppoa.

Meijer
Arvoisa puhemies, jäsen Savary osoitti viime vuoden toukokuun 16. päivänä parlamentissa käydyn keskustelun aikana, että rautateiden uudenaikaistaminen, mittakaavan suurentaminen ja kansainvälistäminen on jotakin muuta kuin yksinkertaisesti seurata viime vuosisadan lopun muodikasta suuntausta, jonka mukaan supistuva julkinen sektori tekee itsensä tarpeettomaksi vapauttamisen ja yksityistämisen myötä.
Esittelijä on tehnyt selväksi, että uudenaikaistamispolitiikan ei tarvitse olla ristiriidassa valtionyritysten säilymisen kanssa tai puolusteltavissa olevien poikkeusasemien kanssa niiden alueiden tapauksessa, jotka meri erottaa muusta Euroopasta. Neuvosto on nyt hyväksynyt suuren osan siitä, mistä tuolloin päätimme. Onnittelut esittelijälle tuloksesta.
Toisin kuin jäsen Jarzembowskin ehdotusten tapauksessa, ryhmäni hyväksyy tuloksen. En nyt tarkastele ehdotuksen teknisiä yksityiskohtia, vaan pyydän kiinnittämään huomiota jatkuvasti esiintyviin ongelmiin. On tarpeen seurata koko ajan valppaasti kehityskulkuja, jotka uhkaavat edelleen Euroopan rautatieverkon yhtenäisyyttä.
1800-luvulla erilaiset raideleveydet ja erityyppiset kiskot estivät rautateitä toimimasta eurooppalaisena kokonaisuutena. Silloin tähän eivät olleet syyllisinä pelkästään eri valtiot vaan myös keskenään kilpailevat rautatieyhtiöt. Euroopan unionissa Pyreneiden vuoristo muodostaa yhä maarajan, missä raideleveyttä täytyy vaihtaa.
1900-luvulla sähköistäminen ja siihen liittyvät turvajärjestelmät hajaannuttivat uudelleen rautatieverkkoa. Siellä missä höyryveturi pystyi aiemmin vielä ajamaan rajan yli, täytyi tästä lähtien vaihtaa veturia, koska verkkojännite oli erilainen. 2000-luvulla uhkana on teknisen kehityksen ja kilpailun yhdistelmä.
Vielä vähän aikaa sitten vaikutti siltä, että Saksassa magneettitekniikka toisi uudelleen eroja rautatieverkkoon. Alankomaissa ajatellaan vieläkin sellaista reittiä välille Amsterdam-Lelystad-Groningen, vaikka mahdollisuus siihen, että reitti kulkisi Bremenin ja Hampurin kautta Berliiniin, on jo menetetty. Vaikka tämä tekniikka voi jossakin mielessä myös olla kiinnostavaa, lyhyellä aikavälillä tämä tarkoittaa ennen kaikkea muusta verkosta erillistä järjestelmää. Niiden yksittäisten yritysten edut, jotka haluavat tehdä uusimmasta tekniikastaan voittoa tuottavaa, eivät saa olla tässä ratkaisevassa asemassa.
Euroopan yhdentymisestä huolimatta näemme yhä rautateiden hajaantuvan. Kansainväliset rautatieaikataulut ovat yhä heikommin saatavilla. Junaliput kaukaisiin kohteisiin täytyy usein ostaa lähtömaan ulkopuolella. Vielä jokin aika sitten matkustajajunalla pääsi suoraan Kölnistä Ateenaan, Pariisista Lissaboniin tai Amsterdamista Kööpenhaminaan, mutta enää ei pääse. Suora yöreitti Tukholmasta Berliiniin lakkautettiin neljä kuukautta sitten.
Teknisten toimenpiteiden toteuttamisen lisäksi, jota tämä mietintö koskee, on todella tarpeen, että rautatieliikenteen sirpaloitumisesta myös tulee loppu. Loppu täytyy tulla myös nykyisestä tilanteesta, jossa rautatiet siirtävät pitkän matkan matkustajat lentokoneisiin ja tavaraliikenteen kuorma-autoihin.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, järjestelmien väliset erot aiheuttavat entistä enemmän ongelmia jatkuvasti laajenevilla sisämarkkinoilla. Rautatiealalla EU:n 15 jäsenvaltiossa on käytössä 4 erilaista sähköjärjestelmää ja 15 erilaista merkkijärjestelmää. 10 vuoden kuluttua jäsenvaltioita on ehkä 25 tai 27. Järjestelmien väliset erot ovat silloin todennäköisesti entistä suuremmat.
Tämä ongelma ei ratkea sillä, että laadimme uusia, näennäisesti nykyaikaisia ratkaisuja. Voisi ajatella, että viime kesänä käyttöön otettu Tanskaa ja Ruotsia yhdistävän Euroopan pisimmän sillan ja tunnelin yhdistelmä olisi merkinnyt sitä, että puutteellista yhteentoimivuutta koskeva ongelma olisi saatu ratkaistua, mutta asia on juuri päinvastoin. Tanskassa käytettävä merkkijärjestelmä poikkeaa täysin Ruotsissa käytettävästä järjestelmästä. Jotta asia olisi oikein monimutkainen, Ruotsissa on vasemmanpuoleinen raideliikenne ja Tanskassa oikeanpuoleinen. Siihen, että Euroopan valtioissa käytössä olevissa järjestelmissä esiintyy todellakin niin suuria eroja, on useita syitä, ja ne kaikki liittyvät historiaan. Yhtenä syynä on se, että sähkö on otettu käyttöön Euroopan valtioissa hieman eri aikaan. Toinen syy on tarkoituksellinen - ei ole koskaan ollut tarkoitus, että toiseen maahan olisi helppo ajaa junalla noin vain.
Nykyisessä Euroopassa, jossa puhumme sen sijaan neljästä vapaudesta ja jossa ihmisten, tavaroiden, pääoman ja palveluiden on voitava liikkua täysin vapaasti kaikkien rajojen yli, jokainen este aiheuttaa ongelmia, mutta erilaiset esteet onkin poistettava. Meidän on yhdenmukaistettava eri alueita ja tehtävä niistä niin kutsutusti yhteentoimivia. Sen vuoksi on niin tärkeää, että komissio tekee nyt aloitteen, joka johtaa siihen, että saisimme vähitellen yhteiset järjestelmät rautateiden osalta. Ensimmäinen askel on itsestään selvästi juuri Euroopan laajuinen rautatiejärjestelmä.
On tärkeää, että tätä työtä voi leimata kaksi oivallusta. Ensimmäinen oivallus on se, että yhdenmukaistamiselle on todellakin annettava aikaa. Se maksaa nimittäin huomattavia summia, erityisesti, jos aiomme vähitellen siirtyä Euroopan laajuisista verkoista muihin verkkoihin. Tämän lisäksi on vielä otettava huomioon se, että meidän on yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa toteutettava pitkällä aikavälillä sama asia myös kyseisissä maissa. Toiseksi on oivallettava, että ainakin lyhyellä aikavälillä ratkaisuja voidaan löytää ilman, että kaikissa valtioissa olisi sama järjestelmä. Se, että Euroopassa junat voivat jo nykyään ajaa maasta toiseen, osoittaa kuitenkin, että tämä on mahdollista ja että se toimii sen vuoksi, että myös vetureihin voidaan soveltaa uutta tekniikkaa.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä mietintö on erinomainen esimerkki siitä, kuinka parlamentti pystyy saamaan niinkin tärkeässä asiassa kuin Euroopan unionin rautateiden yhteentoimivuus aikaan nopeita päätöksiä ja onnistuu siten välttämään sovittelukomitean ja kolmannen käsittelyn. Haluan siksi onnitella kollegaani Gilles Savarya hänen neuvottelutaidostaan, pätevyydestään ja tavasta, jolla hän osoitti, että Euroopan parlamentin mukanaolo on keskeinen asia, jotta voidaan vahvistaa sosiaalisten säännösten kaltaisia tärkeitä säännöksiä, vahvistaa käyttäjien asemaa ja laajentumista itään.
Äskeinen oli huomautus niille, jotka haluavat vähentää parlamentin mukanaoloa päätöksenteon nopeuttamiseksi. Tämä direktiivi, joka täydentää edellisessä Brysselin mini-istunnossa hyväksymiämme direktiivejä, mahdollistaa toivoakseni sen, että Euroopassa siirrytään hyvistä aikomuksista tekoihin ja annetaan rautatiekuljetuksille merkittävämpi rooli kuin mitä maantiekuljetuksilla on nykyään.
Portugalin kaltaiselle maalle, joka sijaitsee Euroopan lounaisnurkassa, rautatieliikenteen yhteentoimivuus on keskeinen asia. Se, että onko jonkin rajat ylittävä liikenne suurta radan alku- tai loppupäässä olevassa valtiossa, riippuu aina muista valtioista. Satamien liittäminen yhteentoimiviin rautateihin parantaa ratkaisevasti tarjottua palvelua, vähentää kuljetuskustannuksia ja parantaa Euroopan rautatieyhtiöiden kannattavuutta.

Vatanen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen de Palacio, arvoisat kollegat, vaikka sympatisoin erityisesti kumipyöräliikenteen kanssa, olen iloinen, että olemme saavuttaneet hyvän tuloksen, ei vähiten herra Savaryn uutteran työn tuloksena. On selvää, että rautateiden kilpailukykyä on parannettava, ja tämä on erityisen tärkeää ruuhkautuneessa Keski-Euroopassa. Eurooppa tarvitsee pitkäjänteistä rautatiepolitiikkaa, joka rakentuu yhteiselle tavoitteelle. Rautatieliikenteen on kestettävä rehellinen, hyötyä ja kustannuksia punnitseva tarkastelu. Silloin sekä teollisuus että ympäristöjärjestöt voivat saavuttaa yhteisymmärryksen. Sekin ihme on vielä mahdollinen.
Rautateiden kilpailukyvyn parantamisen tulee tapahtua ensisijaisesti junaliikenteen kustannuksia alentamalla ja sen palvelutasoa korottamalla. Tällä hetkellä junaliikenne vielä valitettavasti maksaa veronmaksajille kohtuuttomasti, käyttivätpä he junaa tai eivät. Tehottomien valtion dinosaurusten on aika kuolla sukupuuttoon uuden tehokkaan ja palveluhenkisen liiketoiminnan tieltä. Vieläkin rautatieyhtiöt ovat paljolti menneisyyden jäänne, niiden palvelutaso on heikkoa ja joustamatonta tavarakuljetusten osalta. Henkilöliikenne puolestaan on täysin oma alueensa ja siinä tärkeimmäksi palvelutekijäksi nousee yksiselitteisesti aikataulussa pitäytyminen.
Käsiteltävä direktiiviehdotus kokonaisuutena on järkevä. Teknisten normien yhtenäistäminen johtaa rautateiden kilpailukyvyn parantumiseen ilman kielteisiä vaikutuksia muiden liikennemuotojen asemaan. Kustannus-hyötyanalyysien kautta toteutettava toimien priorisoiminen on myös tärkeä tekijä, minkä avulla voidaan rahaa tuhlaamatta toteuttaa kiireellisimmät toimenpiteet ensin. Tämä direktiivi jos mikään on esimerkki siitä, mitä lisäarvoa EU-tasoinen yhteistyö voi tarjota.
Haluan vielä tässä yhteydessä muistuttaa Suomelle tärkeästä asiasta. Suomella on yli tuhat kilometriä yhteistä rajaa Venäjän kanssa. Valtion rautatieyhtiön tavaraliikenteestä peräti 40 prosenttia on Venäjän liikennettä. Koska Suomella ja Venäjällä on sama mutta muista EU-maista poikkeava raideleveys, liikkuu Suomessa myös paljon venäläisiä, gost-standardien mukaan rakennettuja vaunuja. Suomea on syytetty välillä syystä ja välillä syyttä suomettumisesta, finlandisation. Mutta venäläisten vaunujen käyttäminen maidemme välisessä liikenteessä johtuu siitä, että lähettäessämme omia vaunujamme rajan taakse, näemme usein niiden perävalot viimeistä kertaa. Käytännön syistä on välttämätöntä, että voimme käyttää venäläisiä vaunuja jatkossakin. Esittelijä Savary onkin tehnyt parhaansa asian huomioimiseksi, ja haluan esittää hänelle siitä kiitokseni.
Hyvät kollegat, Stephensonin Rocket-junasta olemme tehneet aikamoisia edistysaskelia rautatieliikenteen osalta. Siitä huolimatta olemme vielä kaukana työmme pääteasemasta. Koska loppujen lopuksi sanani eivät olekaan niin kuolemattomia, jätän vielä 45 sekuntia ajastani käyttämättä.

Stockmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki tärkeät asiat on sanottu, voin enää vain korostaa niitä, mutta teen sen mielelläni. Onnittelen siis kollegaani Gilles Savarya hänen mietinnöstään sekä siitä, että hän on johdattanut direktiivin Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta parlamentaaristen esteiden yli. Se olikin ehdottoman välttämätöntä, sillä yhteentoimivuus on edellytys ja perusta myös kansainvälisen tavaraliikenteen vapauttamiselle, jonka olemme tällä rautatiepaketilla saattaneet raiteilleen.
Tavanomaisen rautatieliikenteen vaikeudet piilevät suurnopeusjunista poiketen siinä, että meillä Euroopassa on pääasiassa yhteensopimattomia kansallisia järjestelmiä, jotka ovat vaatineet valtavia investointeja, ja niitä voidaan muuntaa vain suorittamalla uudelleenrakennus- ja muutostöitä asteittain samaan aikaan kun ne ovat käytössä ja jatkavat luonnollisesti kilpailua muiden liikennemuotojen kanssa. Lähentämisprosessi vaatii kuitenkin panostusta rautatieliikenteen tulevaisuuden vuoksi. Direktiivi pitäisi siis pian panna täytäntöön.
Tämä on hyvä asia myös sisämarkkinoiden luomiseksi alihankintateollisuudelle. Toivon, että teknisten normien luomista varten suunniteltavat elimet ja menetelmät edistyvät nopeasti ja keskittyvät ensisijaisesti nopeasti täytäntöön pantaviin asioihin: junanohjaus-, valvonta- ja hälytyslaitteisiin. Esittelijä ja parlamentti ovat liittäneet direktiiviin teknisten normien lisäksi myös sosiaaliset standardit, kuten myös ehdokasvaltioiden strategisen huomioon ottamisen YTE:tä laadittaessa. Tämä on hyvä asia.
Turvallisuusnäkökohtien kannalta olisin tosin toivonut, että riippumattoman kolmannen osapuolen käyttämistä sertifioinnissa olisi puollettu selkeästi, koska joissakin valtioissa on vielä monopoleja, mikä luonnollisesti aiheuttaa eturistiriitoja sertifioinnissa tai " itsesertifioinnissa" . Toissijaisuuteen vetoaminen vaikuttaa mielestäni tässä yhteydessä, siis turvallisuuskysymyksistä puhuttaessa, kaukaa haetulta. Olen tässä kysymyksessä mielelläni jäsen Jegglen kannalla ja toivon, että rautatieturvallisuuspaketti saadaan aikaan.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kertoa, että komissio on havainnut tyytyväisenä, että Euroopan parlamentti on pitänyt tätä aloitetta koskevaa mietintöä niin tärkeänä. Tarkkaan ottaen neuvoston 10. marraskuuta 2000 hyväksymä yhteinen kanta välitettiin Euroopan parlamentille marraskuun lopussa, ja aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalla oli tilaisuus keskustella ensimmäisestä luonnoksesta 4. joulukuuta 2000.
Toisaalta haluaisin ilmaista tyytyväiseni ja kiitokseni esittelijä Savarylle ja koko valiokunnalle, mutta erityisesti jäsen Savarylle. Hänen neuvottelukykynsä ja työskentelynsä ansiosta on ollut mahdollista edetä nopeasti koko tässä asiassa, joka on toisaalta melko mutkikas. Lopuksi koko rautatieliikennepaketti, johon olemme suhtautuneet myönteisesti vuoden 2000 ja vuoden 2001 alkupuolen aikana, on selkeästi ranskalaisväritteinen, mikä johtuu saavuttamistamme suurista tavoitteista, mutta siinä on epäilemättä joukossa suomalaisia sävyjä, sillä myös puheenjohtajavaltio Suomen rooli oli merkittävä.
Hyvät jäsenet, tämä direktiivi on keskeinen tekninen säännös ja sitä paitsi poliittisesti varsin merkittävä, koska se on avaintekijä, jonka avulla voimme panna täytäntöön ja toteuttaa asian, jonka mainitsin hyväksyessämme rautatieliikennepaketin, eli voimme avata kansainvälisen rahtiliikenteen kilpailulle. Tämän viimeisimmän yhteentoimivuustoimen avulla rakennamme eurooppalaista rautatiejärjestelmää. Se on paljon laajempi asia kuin pelkkä yhden alan avaaminen tai tiettyjen teknisten edellytysten muuttaminen. Kyseessä on todella tärkeä teko Euroopan rakentamisen lyhyessä historiassa, kyseessä on eurooppalaisen rautatien rakentaminen.
Tässä mielessä vaikutuksemme Euroopan tekniikan alaan on sangen merkittävä: annamme Euroopan rautatieteollisuudelle, joka on yksi maailman pisimmälle kehittyneistä teollisuudenhaaroista, mahdollisuuden hyödyntää sellaisia sisämarkkinoita, joilla vaikuttava kriittinen massa ja suuruusluokka mahdollistavat kustannusten alentamisen, tuottavuuden paranemisen ja siten kaiken tuotannon optimoimisen ja paremman kansainvälisen ja maailmanlaajuisen kilpailukyvyn Euroopan rajojen ulkopuolellakin.
Kuten te tiedätte, Euroopan parlamentti on äskettäin päässyt neuvoston kanssa yksimielisyyteen koko ehdotetusta paketista ja rahtiliikenteen rautatieverkoston täydellisen avautumisen enimmäismääräajaksi on määrätty vuosi 2008. Niin jäsen Swobodalla kuin jäsen Jarzembowskillakin, jotka toimivat paketin esittelijöinä, oli siinä ratkaiseva osa. Uskon, että nämä toimet eivät todellakaan tepsisi, ellemme samaan aikaan sallisi jäsen Savaryn meille mainitsemaa asiaa, eli ryhtyisi ratkomaan tekniseen yhteensopimattomuuteen liittyviä ongelmia. Ja nimenomaan se on tämän toimen tarkoituksena.
Minun on sanottava, että jotkut merkittävät käyttäjät ja toimijat, jotka haluavat liikennöidä Euroopan laajuisen rautatieverkon alueella, hyödyntää sitä ja käyttää sen mahdollisuuksia hyväkseen, ovat viime aikoina osoittaneet komission yksiköille suuren joukon teknisiä tai toiminnallisia esteitä, jotka vaikeuttavat kansainvälisten rahtipalvelujen järjestämistä. Juuri tässä yhteydessä direktiivin merkitys kasvaa entisestään, ja Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudella nimenomaan mahdollistetaan joidenkin esteiden ylittäminen, koska sen puitteissa yritetään säilyttää vielä joitakin kansallisia markkinoita.
Siksi haluan onnitella teitä vielä kerran saavutuksesta, joka edellyttää, että tämä direktiivi hyväksytään toisessa käsittelyssä. Sen hyväksyminen merkitsee erään eurooppalaisen ulottuvuuden turvaamista, kilpailukykyisten markkinoiden luomista yhteentoimivaa rautatiekalustoa varten sekä merkittävien yrityksiä hyödyttävien säästöjen syntymistä. Se merkitsee myös alan liiallisen pirstaloitumisen aiheuttamien teknisten esteiden poistamista, nehän ovat usein tulosta siitä, että monopoliasemassa olevat toimijat lyöttäytyvät rajoittuneilla markkinoilla yhteen kansallisten tavarantoimittajien kanssa.
Komissio paneutuu kaikin sielun ja ruumiin voimin tämän direktiivin täytäntöönpanoon, ja se muistuttaa yhä, että onnistuminen riippuu kaikkien asianosaisten rautatietoimijoiden infrastruktuurien, rautatieyhtiöiden ja niihin liittyvien alojen edustajien kykyä yhdistää kokemus luovaan lahjakkuuteen ja löytää tehokkaita ja taloudellisia teknisiä ratkaisuja, mutta välttää ratkaisujen päällekkäisyyttä, jota on valitettavasti esiintynyt jossain määrin.
Jäsen Bouwman esitti minulle joitakin kysymyksiä, joihin haluan vastata. Tarkkaan ottaen eri käyttäjien ja tahojen mielipiteitä, olipa kyse sitten infrastruktuurin, toimijoiden, rautatieyhtiöiden jne. edustajista, tai sitten kuljetusalan, käyttäjien ja muista järjestöistä, kuullaan ennen yhteentoimivuuden teknisten eritelmien hyväksymistä. Tämä on yksi asia, jonka halusin kertoa teille.
Jos ajatellaan yhteentoimivuuden taloudellisia vaikutuksia ja sitä, miten järkevää on, että tulevaisuudessa on olemassa yksi ainoa järjestelmä, minkä jäsen Vatanen otti myös jossain määrin esille, minun on sanottava, että ennen kuin tehdään minkäänlaisia yhdenmukaistettuja teknisiä eritelmiä koskevaa päätöksiä, on tehtävä kustannushyötyarvio, jonka perusteella vaadittava taloudellinen ponnistus voidaan oikeuttaa. Kuten on tuotu esille, juuri siksi aiomme tehdä menettelystä kaksivaiheisen. Jotkut toimista voidaan panna nopeasti täytäntöön, kuten esittelijä Savary osoitti. Tällaisia ovat hallinnolliset toimet esimerkiksi veturinkuljettajien ajoluvat, jotta kansalliset rajat ja ajoluvat eivät olisi esteenä ja luvasta tulisi eurooppalainen, sellaiset kysymykset kuin rahtiasiakirjat ja merkinanto jotka ovat nopeampia toteuttaa. On kuitenkin toisia, jotka ovat hankalampia toteuttaa, kuten esimerkiksi tunneleiden koon yhdenmukaistaminen siten, että ne olisivat standardimittaisia. Se vienee hieman enemmän aikaa.
Hyvä jäsen Swoboda, kuten olen toistuvasti sanonut, takaan teille, että toivomme voivamme tehdä käsiteltävinä olevia toimia, kuten turvallista rautatieliikennettä koskevaa direktiiviä, rannikkoliikenteen avaamista kilpailulle ja matkustajaliikennettä, koskevia ehdotuksia ennen vuoden loppua. Avaintekijänä rautatiealalla on tietysti koko Euroopan unionin laajeneminen, sillä rautatieliikenne on uusissa jäsenvaltioissa kehityksen avain, joka mahdollistaa niiden tasapainoisen kasvun.
Arvoisa puhemies, suuret kiitokset teille, jäsen Savarylle ja koko aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Turskakannan elvyttäminen Irlanninmerellä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Nicholsonin laatimasta kalatalousvaliokunnan mietinnöstä (A5-0042/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi vuonna 2001 sovellettavista toimenpiteistä turskakannan elvyttämiseksi Irlanninmerellä (ICES-alue VII a) (KOM(2000) 745 - C5-0683/2000 - 2000/0292(CNS)).

Langenhagen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että esittelijä ei ole paikalla. Ottaisin näin ollen vapauden lukea lyhyesti yhden tekstin. Minulla ei ole siihen valtuuksia, mutta olen PPE:n koordinaattori. Uskon siis, että tämä teksti - joka on ryhmäni laatima - antaa meille ainakin riittävän johdannon. Se on hyvin lyhyt. Lisäksi ehdottaisin, että etenemme puhujalistassa niin pitkälle kuin jäseniä on paikalla.
Koska kenelläkään ei ilmeisesti ole mitään sitä vastaan, luen teille alkujaan englanninkielisen lainauksen PPE:n tiedotteesta EPP Highlights, aiheena Cod stocks in the Irish Sea (turskakannasta Irlanninmerellä).
PPE-DE -ryhmän esittelijä Jim Nicholson kertoo tänä iltana komission ehdotuksesta, joka koskee hätätoimia turskankalastuksen valvomiseksi Irlanninmerellä. Turskan määrän ollessa kaikkien aikojen alhaisimmalla tasolla Nicholson vaatii rajoituksia, joilla estetään puomitroolareita pyytämästä nuorta turskaa. Hän vaatii myös rahoituspaketteja niiden kalastajien käyttöön, jotka poistavat aluksensa käytöstä tai jotka pysyvät satamassa kannan elvyttämisjakson ajan.
Arvoisa puhemies, valitan, että esittelijä Nicholson ei voinut itse olla paikalla. Nyt kun olen lukenut tekstin teille, haluaisin siirtyä omaan puheeseeni.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tänään keskustelemme arvoisan kollegan Nicholsonin mietinnöstä, ja haluaisin kiittää häntä nopeasta ja tarkasta työstä. Hän työskenteli kiireessä. Emme kuitenkaan saa antaa neuvoston paineiden vaikuttaa, ja olemme hyvin iloisia, että voimme tänään antaa aiheelle vähän yksityiskohtaisempaa huomiota.
Turskakanta ja sen tila ovat kauan sitten ohittaneet suurimmasta sallitusta saaliista ja kiintiöistä käytävät neuvottelut, joskin valitettavasti kielteisessä mielessä. Tämän täytyy antaa ajattelemisen aihetta meille poliitikoille samoin kuin kaikille toimijoille. Turskan ja myös muiden kalojen hinnat tosin nousevat, mutta samaan aikaan kalastajilla on pitkällä aikavälillä vaikeuksia huolehtia toimeentulostaan ja perheidensä elatuksesta. Rannikkoalueidemme tärkeä ja perinteinen elinkeino on yhä enemmän uhattuna. Kalastuskiellot eivät enää koske pelkästään mietinnön pohjana olevaa rajattua aluetta, vaan niitä on laajennettu suuriin osiin Pohjanmerta. Kannat ovat pienentyneet voimakkaasti kaikilla alueilla. Myönteistä merkille pantavaa on, että komissio on teidän johdollanne, arvoisa komission jäsen, reagoinut nopeasti ja johdonmukaisesti, odottamatta asetuksia tai toimenpide-ehdotuksia.
Tehtävämme on nyt valvoa näitä toimenpiteitä ja rakentaa yhdessä tulevat poliittiset mallimme. Myös jäsenvaltiot on luonnollisesti ja erityisesti otettava mukaan jakamaan vastuuta. Yhä uudelleen on kuitenkin kysyttävä: miksi tämän oikein piti mennä näin pitkälle? Täytyykö meidän aina antaa vasta tällaisten kauhuviestien ravistella meidät hereille? Milloin saamme vihdoin todellista pysyvyyttä kalastuspolitiikkaamme?
Synkät pilvet eivät ole leijuneet Irlanninmeren yllä vasta eilisestä lähtien, eivätkä ne leiju pelkästään Irlanninmeren yllä. Meidän on ryhdyttävä yhdessä ajamaan kuluttajan, kalastajan ja kalakannan etuja - se on pikaisesti välttämätöntä! Annammeko paikallisille kalastajille kaikista komission ponnisteluista huolimatta riittävän mahdollisuuden tehdä omia ehdotuksia luonnonvarojen säästämiseksi ja markkinoiden vakauttamiseksi? Teemmekö kaikilla tasoilla riittävän läheistä yhteistyötä, jotta pääsemme ajoissa sovittamaan uusimmat tieteelliset tulokset politiikkaamme? Ellemme viimein ryhdy läheiseen yhteistyöhön, seuraava kriisi saattaa nujertaa meidät. Pelkästään uudelleen herännyt dioksiinikeskustelu herättää syvää levottomuutta. Meidän täytyy viimein toimia eikä vain reagoida! Milloin opimme sen? Kuinka monen elinkeinon - muistelen vain BSE-kaaosta - täytyy vielä kantaa sokkitilamme seuraukset? Meidän on välttämättömämpää kuin koskaan aivan yleisesti ennakoida nähtävissä oleva kehitys ja rohkeasti vaikuttaa siihen, että arvostelijoilta katoaa tuuli purjeista, mutta ei sanoilla, vaan teoilla!
Käsittelyssä oleva ehdotus on oikeansuuntainen. Pidän myönteisinä erityisesti suoja-alueen perustamiseen liittyviä joustavia järjestelyjä sekä poikkeusjärjestelyjen määrätietoista käsittelyä. Tämä tie osoittaa, että kalastajien edut otetaan kuitenkin huomioon siten, että ei anneta täydellistä kalastuskieltoa, vaan muu kalastus sallitaan edelleen mahdollisuuksien mukaan, tosin asianmukaisessa valvonnassa. Korostan kuitenkin samalla: tämä on vain yksi askel oikeaan suuntaan. Samankaltaiset ongelmat muhivat toisissa vesistöissä. Vaikka ne eivät kenties vielä tulekaan ilmi niin selvästi, Irlanninmeren pitäisi toimia varoittavana esimerkkinä meille kaikille. Tehtävää on paljon. Minä kehotan neuvostoa ja komissiota pikaisesti kehittämään kalastuspoliittisia jatkotoimenpiteitä, jotta toimillamme todella on tulevaisuus!

Stihler
Arvoisa puhemies, kiitän poissa olevaa esittelijää ja Langenhagenia hänen puheestaan. Langenhagen maalasi hyvin synkän kuvan turskan tilasta Irlanninmerellä.
Kuten jäsen Langenhagen sanoi, Irlanninmeri on meille kaikille esimerkki siitä, miten voidaan suureksi osaksi hävittää kalakanta, mikäli sitä ei hoideta oikein. Vain kuudessa vuodessa Itämerellä pyydetyn turskan määrä on puolittunut. Vuonna 1993 pyydettiin 11 000 tonnia turskaa ja vuonna 1999 pyydettiin 5 500 tonnia. Tämä asetus vuodeksi 2001 on välttämätön, vaikkakin tuskallinen, mikäli turskankalastusta ylipäänsä aiotaan jatkaa Irlanninmerellä. Se on esimerkki myös muille alueille. Samanlainen tilanne on syntynyt Pohjanmerellä. Turskakannat ovat pienentyneet niin paljon, että suurimmat sallitut saaliit ovat pienentyneet puolella, ja uusi turskakannan elvyttämisohjelma on otettu käyttöön.
Laajoja alueita Pohjanmerellä on suojeltu niin kauan kuin kutukausi on meneillään. Toinen seuraus turskankalastuskiellosta muutaman seuraavan kuukauden aikana kuitenkin on, että muilla alueilla, joilla ei ole kieltoa, aletaan huolestua. Esimerkiksi kalastajat Hebrideillä ovat huolissaan, että Pohjanmeren - ja jossain määrin Irlanninmeren - turskankalastuskielto vaikuttaa haitallisesti turskakantoihin Butt of Lewisin edustalla ja Barran eteläpuolella. Harjoitettuaan näillä vesillä vuosia kestävää kalastusta ihmiset pelkäävät, että näiden suojelutoimien haittavaikutus on heidän omien kantojensa hävittäminen suureksi osaksi.
Näihin pelkoihin voi vain yhtyä, sillä vasta viime viikolla Mallaigissa, kun kampasimpukoiden kalastus aloitettiin, voitiin todistaa kohtalokas lisäys niiden veneiden määrässä, jotka muutoin olisivat olleet kalastamassa kiellettyä lajia. Meidän on ajateltava muuhun kalastukseen kohdistuvia haittavaikutuksia, kun suojelutoimenpiteitä otetaan käyttöön. On jotenkin ironista, että suojelemalla kalakantoja yhdellä alueella me epähuomiossa tuhoamme kantoja toisella alueella.
Lopuksi sanoisin, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistus ja vihreän kirjan julkaiseminen maaliskuussa ovat ratkaisevia kantojen säilyttämiselle ja kalastusteollisuudelle. Meidän on saatava aikaan oikea tasapaino kantojen kestävyyden ja toisaalta menestyksekkään teollisuuden välille. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistus on uskoakseni mahdollisuus. Meidän on varmistettava, että teemme uudistukset oikein.
Kiitän poissa olevaa esittelijää.

Hudghton
Arvoisa puhemies, Irlanninmeren kalastusta koskevassa mietinnössään jäsen Nicholson tunnustaa, että tällä alueella on kyseenalainen kunnia olla uranuurtaja hätätoimenpiteiden käytössä turskakantojen pienentymisen pysäyttämiseksi. Myös Pohjanmerellä joudumme kuitenkin ryhtymään tänä vuonna välttämättömiin hätätoimenpiteisiin, joilla pyritään suojelemaan turskaa mahdollisimman hyvin kutukauden aikana tästä hetkestä huhtikuun loppuun asti.
Mistä sitten johtuu, että niin monen tämän yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) vuoden jälkeen, jonka päätarkoituksena on säilyttää kantoja, meidän on turvauduttava hätätoimenpiteisiin Irlannin- ja Pohjanmeren alueilla? Samalla kun hyväksymme sen, että näitä lyhyen aikavälin toimenpiteitä tarvitaan, meidän on myös opittava aiemmista virheistä ja valmisteltava järkeviä pitkän aikavälin sääntelyehdotuksia, joiden avulla näistä tilanteista yritetään selviytyä. Teknisiä toimenpiteitä, joita on pantu alulle Skotlannin kaltaisilla alueilla, on lisättävä, parannettava ja laajennettava kaikille kalastuksen alueille. Sopiviin toimiin on ryhdyttävä, jotta estetään ponnistusten hukkaanmeno, joka aiheuttaisi vahinkoa muille alueille ja muille kannoille. On arvioitava oikein teollisen kalastuksen vaikutusta, sen vaikutusta sekä vähärasvaisten kalojen sallittuihin saaliisiin että koko meren ravintoketjuun.
Epäilemättä kalastustoiminnassa on odotettavissa merkittävä laskusuuntaus lähivuosina, ja epäilemättä tuon toiminnan merkittävän laskusuuntauksen myötä tulee merkittävä laskusuuntaus monien perheiden ja monien kalastusalueittemme yhteisöjen tuloihin niin pyynnin kuin jalostuksenkin alalla. Aivan kuten taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset Marokon kanssa tehtävän uuden sopimuksen puutteen vuoksi ovat tuntuneet aivan tietyillä alueilla, niin myös näiden pitkän aikavälin turskakannan elvyttämissuunnitelmien mukaisten hätätoimenpiteiden vaikutukset ulottuvat aivan tietyille alueille. On perusteltua tarkastella samankaltaisia rahallisia korvaustoimenpiteitä näille alueille.
YKP:n uudelleentarkastelu tarjoaa haasteen ja mahdollisuuden. Toivon, että tekemämme ratkaisu todella toimii. Paras keino sen saavuttamiseksi on varmistaa, että uudessa kalastuspolitiikassa on mukana merkittävästi ja sopivasti osakkaita - kalastajia, jalostajia, tiedemiehiä ja suojelijoita tietyiltä alueilta, kuten Pohjanmereltä, jotta voimme työskennellä yhdessä suositellaksemme sääntelyehdotuksia, jotka on suunnattu juuri näille tietyille alueille ja suunniteltu juuri näiden tarpeita vastaaviksi.

Meijer
Arvoisa puhemies, suurin osa maapallon pinnasta on merta. Ihmiset eivät voi asua siellä, mutta hyödynnämme merta yhä tehokkaammin, emme pelkästään mantereelta toiselle kulkemiseen vaan myös öljynporaukseen, muiden mineraalien louhintaan, jätteiden sijoittamiseen sekä sähköntuotantoon vuorovesivoimaloiden avulla.
Elohopea, lyijy ja radioaktiivinen jäte vähentävät eläimistöä ja tekevät kalasta yhä vähemmän sopivaa ihmisen kulutettavaksi. Matalat rannikkoalueet, jokisuistot ja muut murtovesialueet, jotka olivat aiemmin kalojen kutualueita, ovat muuttuneet merkittävästi ihmisen toimien seurauksena. Merta on kauan pidetty ehtymättömänä ravintovarastona. Kalastusta harjoitetaan entistä suuremmilla aluksilla ja entistä täydellisempää tekniikkaa käyttäen meren tyhjentämiseksi. Tätä tapahtuu Eurooppaa ympäröivillä merillä mutta kasvavassa määrin myös kauempana, kun eurooppalaiset alukset kalastavat Afrikan rannikoilla.
Olen jo aiemmin suhtautunut torjuvasti sopimuksiin, joita Euroopan unioni tekee kolmannen maailman maiden kanssa päästäkseen kalastamaan meren tyhjiin myös siellä. Löydämme tällä tavalla itse asiassa lyhyen aikavälin ratkaisun Euroopan ravintotarpeeseen ja maksamme vastapainoksi vielä myös jotakin köyhille maille. Pitkällä aikavälillä tämä ei ole varmasti mikään voitto, josta kaikki hyötyvät.
Kalan tarve kasvaa edelleen, samalla kun kalavarat yhä vähenevät liiallisen kalastuksen ja saastumisen myötä. On vieläkin kalastajia, jotka uskovat, että meri on ehtymätön. Kuulin viime viikolla Alankomaiden televisiossa haastatellun kalastajan sanovan, että kalaa tulee aina, sen olemme aina nähneet ja että niin sanotaan myös Raamatussa.
Tällaiset itsestäänselvyydet, jotka ovat vaikuttaneet tosilta vuosisatojen ajan, katoavat tulevaisuudessa yhä useammin. Siksi on hyvä, että osoitetaan alueita, joilla kalakannan on säilyttävä, ja määrätään aikoja, milloin ja missä ei siten saa kalastaa. Samasta syystä pyyntikiintiöitä täytyy rajoittaa.
Esittelijä tunnustaa, että turskasaaliit ovat vähentyneet hälyttävästi Irlannin ja Pohjois-Irlannin itärannikon kalasatamissa. Nyt sallittu pyyntimäärä on enää vajaa viidennes 90-luvun alkuun verrattuna. Todelliset saaliit, jotka ovat pienempiä kuin sallitut määrät, ovat pudonneet neljännekseen. Niin tyhjä meri siis on.
Tästä huolimatta esittelijä haluaa pidentää poikkeusjaksoa, jonka aikana saalista rajoitetaan vähemmän, kuudella viikolla 22.2.-30.4. välisenä aikana, ja hän arvostelee sen merialueen suuruutta, joka suljetaan kalastukselta kutuaikana. Kalastajaryhmät esittävät vastalauseita, kun he saavat vaikutelman, että viranomaisten toimet koituvat yksipuolisesti heidän kotimaansa vahingoksi, kun samalla heidän kollegansa muista maista saavat jatkaa meren tyhjentämistä. Silloin syntyy painetta lievittää toimenpiteitä ja sallia lisää poikkeuksia. Siten uhkana on huomion siirtyminen pois saalismäärien rajoittamisen välttämättömyydestä.
Lyhyen aikavälien haittojen vuoksi kaikki pyyntirajoitukset herättävät närkästystä ja vastarintaa. Voimme kuitenkin mieluummin sulkea enemmän alueita kokonaan pitkäksi ajaksi kuin antaa kalojen kuolla täysin sukupuuttoon riittämättömien toimien seurauksena. Niin käy pian myös Pohjanmerellä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, turskan säilyminen Euroopan eri vesialueilla on suuressa vaarassa. Komissio ehdottaa oikeutetusti toimia, joiden täytyy suojella tätä kalalajia tuhoutumiselta. Komission Irlanninmerta koskeva toimenpide on vaisu, aivan kuten komission ilmoittama Pohjanmerta koskeva hätätoimenpidekin. Komission toimenpiteiden pohjana on ennen kaikkea poliittinen toteutettavuus, ja niiltä puuttuu välttämätön tieteellinen perusta.
Pohjanmerta koskevan hätätoimenpiteen tapauksessa on valittu toimenpide, joka vaikuttaa erityisesti Alankomaiden kalastuslaivastoon. Se on poliittisesti toteutettavissa, sillä Alankomaiden kalastuslaivastolla menee nimittäin hyvin, mitä muut jäsenvaltiot ja kalastuslaivastot eivät näytä voivan kestää. Siksi Alankomaiden vastalauseet ja esitetyt vaihtoehdot eivät saaneet missään hyväksyntää.
Alueiden sulkeminen ei vaikuta riittävästi turskakannan palauttamiseen, eivät Pohjanmerellä eivätkä Irlanninmerellä. Kalastus nimittäin siirtyy avoimille alueille, missä kuteminen mahdollisesti tapahtuu ja missä saattaa esiintyä nuorta turskaa. Jos kalastus siirtyy alueille, missä esiintyy nuoren kalan keskittymiä, toimenpide saattaa jopa estää turskakannan palautumisen. Lisäksi on outoa, että Pohjanmerta koskevassa toimenpiteessä ei kielletä turskanpyyntiä 12 meripeninkulman alueella ja punakampela-alueella kiinteillä verkoilla, joihin jää juuri kutukypsiä kaloja. Sen myötä, että avoimille alueille kohdistuu suurempi kalastuspaine, myös muiden kalojen kannat ja merenpohjan ekosysteemi vahingoittuvat siellä.
Alankomaiden kalastusministerin ehdottama vaihtoehtoinen toimenpide tarjoaa sitä vastoin turskalle paljon paremmat selviämismahdollisuudet. Tämä suunnitelma - kaikkien turskan kalastuksen kanssa tekemisissä olevien laivastojen pysäyttäminen usean viikon ajaksi vuodessa - voi vielä pelastaa turskan. Vähintään yhtä tärkeää on sekin, että sekä kalastusbiologit että kalastusala tukevat tätä suunnitelmaa. Komissio ei kuitenkaan pidä sitä toteuttamiskelpoisena. Komission hätätoimenpide johtaa siihen, että pian turskaa tavataan ehkä ainoastaan yhdessä paikassa Euroopassa, nimittäin näyteastiassa.
Kollega Nicholson seuraa mietinnössään valitettavasti komission halutonta asennetta. Luonnollisesti isku kalastukselle on paha, mutta isku on vielä pahempi, jos turskaa ei ole pian lainkaan jäljellä. Komission täytyy tutkia, kuinka se voi tukea kalastajia taloudellisesti, sillä kalastajat joutuvat epäilemättä uhrautumaan. Tulevaisuuden turvaamiseksi alankomaalaiset kalastajat ovat siihen valmiit, ja olen vakuuttunut, että pohjoisirlantilaiset kalastajat osoittavat samaa valmiutta. Nyt tarvitaan vielä valmiutta komissiolta.

Nicholson
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen aivan ensiksi esittää anteeksipyyntöni teille, edeltäjällenne ja parlamentille myöhäisen saapumiseni johdosta. Ongelmani alkoivat tänä aamuna hyvin varhain, kun lentoni Belfastista Lontooseen peruttiin. Kiitos British Midland International -lentoyhtiön ja sen henkilökunnan hyvän työskentelyn pääsin tänne aika myöhään, mutta olen nyt kuitenkin täällä. Pyydän anteeksi, sillä en aikonut olla epäkohtelias parlamentille.
Kuuntelin suunnattoman kiinnostuneena jäsen van Damia hänen puhuessaan komission puolivillaisesta lähestymistavasta ja siitä, kuinka hyvin alankomaalaiset kalastajat reagoivat. Jäsen van Damin olisi syytä lukea mietintöni uudestaan, sillä en arvostellut komissiota enkä kalastajia. Tämä ei ole helppo ongelma. Se on hyvin vakava ongelma. Alueeni kalastajat joutuivat kohtaamaan tämän ongelman jossain määrin viime vuonna. Heille tämä on toinen pyyntikiellon vuosi.
Voisin kertoa jäsen van Damille ja skotlantilaisille kalastajille, joilla on nyt edessään ensimmäinen pyyntikiellon vuosi ja jotka aiheuttavat paljon hankaluuksia, että alueeni kalastajat eivät ainoastaan suhtautuneet tähän tyynesti vaan jopa reagoivat hyvin myönteisesti. He tekivät yhteistyötä komission kanssa teknisten toimenpiteiden yhteydessä ja olivat valmiit suhtautumaan niihin hyvin vilpittömästi.
Kalastajien ei ole helppoa hyväksyä alueensa pyyntikieltoa niin pitkän ajanjakson ajan. Se on vielä vaikeampaa, kun ei ole tukimekanismeja, joilla alaa autetaan löytämään tie eteenpäin. Juuri tähän haluan keskittyä. Kun otan esille sen ongelman, että komissio tekisi konkreettisia ehdotuksia - olkoon kyse johonkin tarkoitukseen varatuista mekanismeista tai tukimekanismeista - komissio sanoo: annetaan kansallisten viranomaisten esittää ajatuksia, ja me hyväksymme ne hyvin myönteisesti. Ongelma on kuitenkin se, että kansalliset viranomaiset eivät tee minkäänlaisia todellisia ehdotuksia auttaakseen alueen kalastajia. Eivät ainakaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset - eikä sillä ole todellakaan väliä, onko kyseessä konservatiivi- vai työväenpuolueen hallitus. Kumpikaan niistä ei koskaan esittäisi yhtään myönteistä tukea auttaakseen kalastajia.
Minulla on yksi tarkistus mietintööni, ja pyydän komission jäsentä hyväksymään sen. Se on sallia kalastajien - jo pyyntikiellon aikaisessa vaiheessa sovitun valvonnan alaisina - jatkaa kalastamista tuon pyyntikiellon aikana. Mikäli pois heitetyt kalamäärät ylittävät missään vaiheessa pyyntikiellossa määrätyn osan, niin kalastajat hyväksyvät sen aivan helposti. Tällä hetkellä komissio on asettunut jyrkästi vastustamaan tämän tarkistuksen hyväksymistä. Tämä on valitettavaa, koska kalastajien komission kanssa tekemä yhteistyö on loistava esimerkki muille Euroopan unionin alueille. Kuten jäsen van Dam sanoi, ongelma on suunnaton, huoli on suunnaton, ja meidän on varmistettava turskan tulevaisuus kalastajien tulevaisuuden hyväksi. Toivon, että komissio pystyy hyväksymään erittäin myönteisen näkökohdan, jonka olen esittänyt tarkistuksessani.

Stevenson
Arvoisa puhemies, Nicholsonin mietinnössä korostetaan vakavaa kriisiä, joka nyt vaikuttaa Britanniaa ja Irlantia ympäröivien vesien kalakantoihin. Juuri se tosiseikka, että komissio on pitänyt tarpeellisena ottaa käyttöön hätätoimenpiteitä neljällä eri alueella pelastaakseen tyhjiin kalastetut kalakannat, sopii hyvin valaisemaan yhteisen kalastuspolitiikan täydellistä epäonnistumista.
Tästä päivästä eli 12. helmikuuta 2001 lähtien suljetaan yli 40 000 neliömailia Pohjanmerestä 12 viikoksi kaikelta vähärasvaisen kalan troolaukselta. Lisäksi tulee hätäsuoja-alueita, jotka kattavat Skotlannin länsiosan, Irlanninmeren ja, kuten kuulimme, Pohjois-Atlantin kummeliturskan alueen, ja kaikki tämä tulee niiden suurimpien sallittujen saaliiden ja kiintiöiden armottomien leikkausten lisäksi, joista neuvosto ilmoitti viime joulukuussa.
Yhteinen kalastuspolitiikka (YKP) on toiminut nykyisessä muodossaan 18 vuoden ajan. Verotuksen ja kiintiöiden järjestelmä on johtanut siihen, että valtavat määrät tervettä kalaa on kaadettu kuolleena takaisin mereen. Yli 2 miljoonaa tonnia kalaa vuodessa, 25 prosenttia EU:n kokonaiskalasaaliista, heitetään pois tällä tavalla. Myös monivuotisten ohjausohjelmien (MOO) järjestelmä on ollut katastrofi. Sellaisia jäsenvaltioita rangaistaan, jotka yrittävät noudattaa näitä sääntöjä, samalla kun toiset jäsenvaltiot jättävät MOO:t täysin huomiotta. YKP on siis epäonnistunut tärkeimmissä tavoitteissaan. Se on epäonnistunut kalakantojen säilyttämisessä ja se on epäonnistunut kalastajiemme tulevaisuuden turvaamisessa. Tämä viimeisin leikkausten ja hätätoimien sarja ajaa taas satoja ihmisiä lisää pois alalta. Turskakannan elvyttämistoimenpiteet Irlanninmerellä viime vuonna maksoivat pyyntikieltokauden aikana Irlanninmeren laivastolle musertavan 42 prosentin laskun tuloissa.
Tästä kauhistuttavasta kriisistä huolimatta, siitä tosiseikasta huolimatta, että liian monet kalastajat tavoittelevat liian harvoja kaloja ympäri Pohjanmerta ja Irlanninmerta, parlamentti äänesti edellisellä istuntojaksollaan tammikuussa ylivoimaisesti sen puolesta, että 6:n ja 12 meripeninkulman rajat rannikoittemme ympärillä poistetaan, yhtäläinen pääsy Pohjanmerelle sallitaan ja Shetlannin ja Irlannin suoja-alueille tunkeudutaan.
Monet kalastajat Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa pitävät näitä päätöksiä viimeisenä oljenkortena. 65 prosenttia kaikista EU:n kalavaroista löytyy Brittein saaria, eli Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Irlantia, ympäröivistä vesistä. Miksi meidän olisi istuttava kädet ristissä ja sallittava kalojemme rosvoaminen ja kalastajiemme köyhtyminen?
Parlamentilta oli äärimmäisen typerää ja lyhytnäköistä äänestää mietinnöistä siten kuin se viime kuussa teki. Se saattaa hyvinkin osoittautua viimeiseksi korreksi, joka katkaisee kamelin selän, ja se saattaa ajaa Yhdistyneen kuningaskunnan pois yhteisestä kalastuspolitiikasta.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, kysymys eri kalakannoista ja toimista niiden elvyttämiseksi on aina hyvin kiistanalainen.
Sosialistiryhmä tukee kollegamme Nicholsonin mietinnössään esittämiä päätelmiä, jotka koskevat komission ehdotusta turskakannan elvyttämiseksi Irlanninmerellä.
Me tiedämme hyvin, että yhden lajin liikakalastus jonakin vuonna kostautuu seuraavina vuosina ja että kalakannan elvyttäminen on hyvin vaivalloista ja hidasta. Toisaalta tiedämme, että jos jokin osa laivastoa jää satamaan pitkäksi ajaksi, menetetään työpaikkoja ja markkinoita ja laivasto kärsii suurista vaikeuksista tulevaisuudessa. Siksi olen jäsen Nicholsonin kanssa samaa mieltä siitä, että tätä kysymystä on käsiteltävä erittäin tasapainoisesti ja harkitsevasti.
Alalla valitetaan usein ja perustellusti, että se jätetään huomiotta silloin, kun komissio tekee ehdotuksia, sillä ne perustuvat melkein yksinomaan tieteellisiin selvityksiin, joissa ei oteta huomioon kalastajien elämänkokemusta.
Pyydän komissiota tarkastelemaan rinnakkain tiedemiesten työtä ja kalastajien jokapäiväistä arkitodellisuutta ja ottamaan ehdotuksia laatiessaan paremmin huomioon kalastuksesta toimeentulonsa hankkivien alueiden sosioekonomisen tilanteen. Kaikki tämä on tehtävä avoimesti ja selittäen alalle selkeästi ne syyt, joiden takia ryhdytään joihinkin tiettyihin toimiin.
En pidä yhteistä kalatalouspolitiikkaa epäonnistuneena. Siinä mielessä olen täysin eri mieltä minua ennen puhuneen kollegani kanssa. Olen sitä mieltä, että samalla tavoin kuin yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen on mahdollista ainoastaan, mikäli maaseutu määritellään kokonaan uudelleen, yhteistä kalatalouspolitiikkaa on myös uudistettava kunnianhimoisesti samalla tavalla kuin kalastuksesta elantonsa hankkivia alueita. Niiden on tulevaisuudessa varmasti käytettävä hyödykseen muita mahdollisuuksia, jotka ovat toisenlaisia kuin tähänastiset, yksinomaan luonnonantimia hyödyntävät mallit.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Nicholsonia hänen mietinnöstään ja nopeudesta, jolla hän tutki ja teki työnsä. Arvostan hänen hyvin avointa ja rehellistä asennettaan tähän. Hän ei ole palannut kotimaahansa kertomaan Irlanninmeren rannikkoalueiden kalastajille, että Euroopan komissio yrittää vainota heitä tai tehdä heille vääryyttä. Hän on esittänyt ongelman kotiyleisölle samalla tavalla kuin hän on esittänyt sen täällä. Ongelma on olemassa.
Kollegamme tuolla parlamentin kaukaisessa nurkassa puhui aikaisemmin ja siteerasi Raamattua. Joku sanoi, että Raamattu kertoo meille, että meressä on aina kalaa. Tuota noin, haluan siteerata uudenaikaisempaa asiakirjaa turskasta. Lainaan tekijä Mark Kurlanskya hänen kirjassaan "Cod: A Biography of the Fish that changed the World". Kurlanskyn mukaan "Encyclopaedia of Commerce and Navigation" -teoksessa, joka on painettu New Yorkissa vuonna 1858, sanottiin, että turska oli niin tunnettu laji, että siitä ei tarvinnut selittää mitään, että se oli harvinaisen nopeasti lisääntyvä ja että joku oli laskenut keskikokoisen turskan munat ja havainnut, että munia oli 9 835 000. Ensyklopediassa tultiin siihen johtopäätökseen, että ihmiskunta ei voisi koskaan hävittää tätä lajia sukupuuttoon. Me olemme todistaneet sekä Raamatun että tämän 1800-luvun ensyklopedian olleen väärässä.
Jäsen Stevenson on liian nuori muistaakseen turskasotia, joita käytiin Islannin rannikon ympärillä minun elinaikanani - itse asiassa aikana, jolloin olin jo mukana politiikassa. Britit - kaikella kunnioituksella kaikkia liiton osavaltioita kohtaan - lähettivät sotalaivoja Islannin vesille varmistamaan, että heidän kalastajiaan suojeltiin, kun he lähtivät sinne pyytämään Islannin vesien kalakantoja. On hyvä, että mielipide Britanniassa on muuttumassa siihen suuntaan, että se tukee rannikon kalastajien oikeutta hyödyntää omia kalavarojaan, jota olen aina kannattanut.
Kaikella kunnioituksella jäsen Stevensonia kohtaan, joka on hyvä kansansa edustaja ja erittäin intomielinen, en ole sitä mieltä, että yhteinen kalastuspolitiikka olisi epäonnistunut. En ole sitä mieltä, että Britannian kalastajia kohtaan olisi tehty vääryyttä, koska jos katsotte lukuja, Britannian kalastusteollisuus saa sille kuuluvan osuuden Euroopan kalasta. Ainoat, joita kohtaan on tehty "vääryyttä", ovat Irlanti ja sen kalastajat, joilta on evätty heille kuuluva osuus ja jotka eivät koskaan saaneet hyödyntää meriä. 1500-luvulla Britit aloittivat sodan hansaliittoa vastaan Islannin turskan takia ja vetäytyivät sodasta vasta joidenkin tappioiden jälkeen, koska löysivät uuden turskalähteen Amerikan rannikon edustalta.
Tämä on vanha tarina. Älkää kuitenkaan palatko kotimaihinne kertomaan Euroopan kalastajille, että Euroopan komissio on syypää. Se yrittää ratkaista vaikean ongelman.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi muistuttaa, että meillä on tulevalla Strasbourgin viikolla, kun vihreä kirja kalastuspolitiikan uudistuksesta on käsiteltävänä, riittävä tilaisuus keskustella kalastuspolitiikan yleisistä näkökohdista. Siksi haluaisin tässä ja nyt sanoa jotakin vain käsiteltävä olevasta mietinnöstä.
Minä uskon tieto lienee kiistämätön eikä varmastikaan virheellinen että Irlanninmeren turskakannat ovat historian alhaisimmat. Myöskään se ei varmastikaan ole virheellinen tieto, että jos haluamme turvata turskakannan, siihen on vain yksi keino: meidän täytyy jättää kannat rauhaan kutuaikana. Siitä syystä on erittäin tärkeätä, että kutupaikat eristetään hyvissä ajoin ennen kutuaikaa, vaikka se on erittäin hankalaa ja vaikka se luonnollisesti tuottaa ongelmia kalastajille. Aika on sitä paitsi vähissä, sillä kutuaika alkaa tämän kuukauden puolivälissä.
Tiedän, että kaikki tähän mennessä osallistuneet - ja kiitän erityisesti kalatalousvaliokuntaa ja mietinnön esittelijää - ovat nähneet kovasti vaivaa, jotta saavuttaisimme ajoissa tavoitteen, jonka olemme itsellemme asettaneet. Te äänestätte mietinnöstä huomenna, ja sen jälkeen on juuri sen verran aikaa, että pystymme saamaan neuvoston tekemään päätöksen, ja asetus on valmis 15. helmikuuta.
Komissio hyväksyy käsittelyssä olevan mietinnön täysin, ja haluaisin vielä kerran kiittää tuesta.
Nyt jätetty tarkistus minun on valitettavasti hylättävä. Mistä syystä? Olemme viime vuonna suorittaneet puolipelagisilla trooleilla sarjan koepyyntejä, aivan rauhoitusajan jälkimmäisellä puoliskolla. Ne ovat yksiselitteisesti osoittaneet, että kyseisen ajanjakson aikana riski on turskan kohdalla hyvin suuri ja että saaliin joukossa on hyvin paljon turskaa rauhoitusaikana. Olemme komission puolella kuitenkin valmiit sallimaan puolipelagiset troolit rauhoitusajan ensimmäisellä puoliskolla, nimittäin niillä ehdoilla, joihin esittelijä Nicholson on viitannut, eli että on olemassa kolmannen artiklan mukainen tietty valvontajärjestelmä ja että toimet keskeytetään heti, jos turskaa jää liian paljon pyydyksiin.
Tiedämme myös, että toiseen mainitsemaani ehtoon liittyy tietty riski, mutta valvontajärjestelmän avulla voimme siinä tapauksessa, että rauhoittaminen toistetaan ensi vuonna, tietää tarkasti, voidaanko rauhoitusajan alkupuolta koskeva poikkeus toteuttaa myös ensi vuonna vai ei.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Fischler!
Kohtelitte meitä säästellen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.30.)