Situaţia preocupantă din centrele de reţinere a imigranţilor, în mod special în insulele Mayotte şi Lampedusa (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct îl constituie declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei cu privire la situaţia îngrijorătoare din centrele de detenţie pentru imigranţi, mai ales în insulele Mayotte şi Lampedusa.
Alexandr Vondra
Preşedintele în exerciţiu al Consiliului. -Domnule preşedinte, vă mulţumesc pentru că mi-aţi oferit ocazia de a vorbi despre situaţia imigrării şi a centrelor de detenţie situate în Uniunea Europeană, dintre care aţi subliniat două în mod deosebit, Mayotte şi Lampedusa. Sunt conştient de interesul deosebit pe care l-aţi manifestat faţă de aceste centre, de diferitele vizite întreprinse de unii dintre dumneavoastră şi de preocupările pe care le-aţi exprimat cu privire la condiţiile din unele dintre aceste centre.
Aş dori să încep prin a sublinia două principii fundamentale care se află în centrul dezbaterii de astăzi. Primul este necesitatea, în cazul resortisanţilor ţărilor terţe care au nevoie de protecţie internaţională, unei respectări depline a angajamentelor pe care le-am asumat, astfel cum sunt consfinţite în diferite instrumente internaţionale. Al doilea este respectarea deplină a drepturilor omului şi a demnităţii migranţilor şi a membrilor familiilor lor.
Suntem foarte conştienţi de presiunea exercitată de migranţii care pătrund în Uniunea Europeană, precum şi de cei care solicită azil aici. Această presiune este considerabilă mai ales de-a lungul graniţelor sudice şi estice ale Uniunii.
Am răspuns prin dezvoltarea, în ultimii 10 ani, a unei politici comunitare eficiente în domeniul azilului şi al migraţiei. Cu toate acestea, creşterea semnificativă a nivelului de nou-veniţi subliniază necesitatea consolidării şi dezvoltării continue a acestei politici.
Trebuie să facem acest lucru la nivel intern pentru a ne stabili propriile standarde şi norme comune în domeniul azilului şi al migraţiei, dar trebuie să acţionăm şi la nivel extern, în parteneriat cu ţările de origine şi de tranzit, pentru a gestiona mai eficient fluxurile migratorii.
Toate părţile au de câştigat în urma acestei abordări. Dezvoltarea şi conturarea unei politici comunitare privind azilul şi migraţia depinde şi de contribuţia dvs. Sunt recunoscător Parlamentului pentru contribuţia sa pozitivă şi sunt sigur că putem colabora în mod constructiv la continuarea dezvoltării acestui important domeniu politic.
Aţi menţionat în mod deosebit situaţia insulelor Mayotte şi Lampedusa. Ar trebui să avem în vedere distincţia dintre cele două tipuri de fluxuri migratorii din aceste două cazuri. Fluxurile migratorii din insulele Lampedusa şi Mayotte pot fi caracterizate drept mixte: unii dintre resortisanţii în cauză ai ţărilor terţe au solicitat protecţie internaţională, iar alţii se încadrează în mod evident în categoria imigranţilor economici.
În privinţa primei categorii - cei care solicită protecţie internaţională - aş dori să atrag atenţia asupra existenţei unor standarde minime pentru protecţia solicitanţilor de azil, stabilite de Directiva 2003/9/CE, care a fost adoptată în 2003. Această directivă a fost transpusă deja în legislaţia naţională a statelor membre, iar Comisia trebuie să se asigure că prevederile stabilite de această directivă sunt aplicate pe deplin şi în mod corespunzător.
În decembrie 2008, Comisia a prezentat Parlamentului European şi Consiliului o propunere de modificare şi actualizare a acestei directive. Întrucât aici se aplică procedura de codecizie, Parlamentul European va fi implicat pe deplin în negocierile cu privire la această nouă propunere. În curând, Consiliul va începe să examineze această nouă propunere şi este pregătit pentru o colaborare strânsă cu dvs.
Onorabilii membri trebuie să fie conştienţi de faptul că, în cazul specific al teritoriului francez de peste mare al insulei Mayotte, nu se aplică legislaţia comunitară.
În privinţa celei de-a doua categorii - alţi resortisanţi ai ţărilor terţe care au pătruns ilegal pe teritoriul unui stat membru - autorităţile competente ale statelor membre au dreptul să îi reţină pe cei care se încadrează în această categorie înainte de adoptarea unei decizii de returnare şi/sau în vederea aplicării acesteia. Luarea în custodie publică se poate dovedi a fi singura opţiune în situaţiile în care este necesară identificarea resortisanţilor ţărilor terţe care nu au documente de călătorie.
Până acum, legislaţia şi practicile legate de luarea în custodie publică în statele membre au variat considerabil. Directiva recent adoptată a Parlamentului European şi a Consiliului privind standardele şi procedurile comune pentru returnarea resortisanţilor ţărilor terţe aflaţi în situaţie de şedere ilegală a introdus principii şi reguli specifice cu privire la luarea în custodie publică şi astfel, de mult timp se încearcă stabilirea unui cadru juridic comun în acest domeniu.
Această directivă precizează în mod clar că luarea în custodie publică în scopul îndepărtării poate fi utilizată numai atunci când nu se pot aplica măsuri mai puţin coercitive într-un caz concret şi numai din motive specifice, foarte limitate. În plus, directiva prevede că luarea în custodie publică se efectuează pentru o perioadă cât mai scurtă cu putinţă, necesită o decizie scrisă, menţionându-se motivele de fapt şi de drept şi face obiectul unui control judiciar la intervale regulate. De asemenea, trebuie subliniat că directiva prevede limite superioare clare de luare în custodie publică şi motivele pentru care - în anumite cazuri specifice limitate - se poate prelungi o perioadă de luare în custodie publică, dar nu mai mult de un termen maxim.
În privinţa condiţiilor de luare în custodie publică, directiva precizează clar că luarea în custodie publică se efectuează, în general, în centre specializate de cazare - sau, în orice caz, separat de deţinuţii obişnuiţi - şi că drepturile deţinuţilor - mai ales cei cu un statut vulnerabil, inclusiv minorii şi familiile - trebuie respectate.
În ceea ce priveşte returnarea imigranţilor ilegali, directiva recent adoptată a Parlamentului European şi a Consiliului privind standardele şi procedurile comune pentru returnarea resortisanţilor ţărilor terţe aflaţi în situaţie de şedere ilegală este deja în vigoare. Prevederile sale trebuie transpuse acum de statele membre în legislaţia naţională în termen de doi ani.
Acest cadru juridic global subliniază angajamentul nostru puternic de a garanta că resortisanţii ţărilor terţe aflaţi în custodie publică cu scopul îndepărtării sunt trataţi în mod uman şi demn şi că drepturile lor fundamentale sunt respectate pe deplin. De asemenea, prin legislaţia recent adoptată, acesta stabileşte standarde adoptate de comun acord cu privire la politica returnării.
Acest cadru nu coincide doar cu principiile pe care le-am enunţat la începutul discursului, ci, de fapt, le conferă forţă juridică. Astfel, politica noastră privind azilul şi migraţia îşi are rădăcina în statul de drept. Aceasta asigură respectarea drepturilor omului şi a demnităţii persoanelor.
Jacques Barrot
Domnule preşedinte, aşa cum tocmai a subliniat dl Vondra, acum avem într-adevăr un cadru legal care începe să se afirme. Acesta şi-a făcut simţită prezenţa mai întâi prin intermediul Directivei privind repatrierea, primul document orizontal de armonizare a standardelor de repatriere din statele membre. Aceasta integrează în legislaţia comunitară prevederile aplicabile ale Convenţiei europene a drepturilor omului, iar punerea în aplicare a acesteia va permite aplicarea mecanismelor comunitare de control în vederea verificării conformităţii cu acquis-ul comunitar.
Totuşi, ştiu că unii dintre dvs. consideraţi că această directivă nu este suficientă. Însă pentru mine, aceasta constituie o resursă comunitară de control care poate fi utilizată pentru a verifica conformitatea cu acquis-ul comunitar. Bineînţeles, prin monitorizarea punerii sale în aplicare - şi voi aminti că limita de timp pentru transpunere este 24 decembrie 2010 - Comisia va asigura respectarea strictă a principiilor fundamentale în ceea ce priveşte respectarea drepturilor migranţilor şi va evalua în special impactul prevederilor cu privire la luarea în custodie publică.
Am afirmat că voi monitoriza îndeaproape transpunerea pentru a garanta că niciun stat membru nu o foloseşte drept pretext pentru a prelungi perioadele de luare în custodie publică la care aderă în prezent. Altele, care aveau o perioadă nelimitată de luare în custodie publică, vor trebui să respecte limitele de timp prevăzute de directivă.
Al doilea text pe care ne bazăm acţiunile este cel adoptat de comisari la 3 decembrie 2008 cu privire la condiţiile referitoare la locuinţă pentru solicitanţii de azil. Sper, domnule Deprez, că acest text ar putea fi examinat în viitorul apropiat de Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne pentru a progresa cu toţii în privinţa acestei noi politici în domeniul azilului.
Aş dori să subliniez că acest text cuprinde reguli clare cu privire la luarea în custodie publică, care respectă pe deplin drepturile fundamentale, limitând luarea în custodie publică la cazurile excepţionale. Bineînţeles, aici este vorba despre solicitanţii de azil. În al doilea rând, ia în considerare în mai mare măsură nevoile solicitanţilor de azil vulnerabili şi le va facilita accesul la piaţa locurilor de muncă. Astfel, acum avem un cadru legal care, desigur, trebuie pus în aplicare.
Acum voi aborda aspectele pe care Parlamentul a dorit să le discute în această dezbatere. Comisia este conştientă de situaţia dificilă cu care se confruntă autorităţile italiene în privinţa sosirilor în masă de imigranţi şi solicitanţi de azil pe coastele sudice ale acestei ţări, mai ales în Lampedusa. Până acum, Italia a putut să ofere acces la teritoriul său, salvând vieţile a numeroşi migranţi, introducând în acelaşi timp o procedură care poate fi utilizată pentru a examina cererile de azil în condiţii corespunzătoare. De asemenea, Comisia subliniază că Italia a recunoscut nevoia de protecţie internaţională în jumătate din cazurile individuale, arătând astfel că, în cadrul acestor fluxuri, există şi solicitanţi de azil pe lângă imigranţii ilegali.
Timp de mai mulţi ani, Comisia a găsit resursele financiare pentru a susţine anumite state membre, inclusiv Italia. Aceasta a fost situaţia măsurilor de urgenţă în cadrul proiectului Prezidium şi a Fondului european pentru refugiaţi. În plus, acum câteva săptămâni, Comisia a aprobat un ajutor de urgenţă de 7 milioane de euro.
Dacă Italia consideră necesar, Comisia este pregătită să examineze o nouă cerere pentru ajutor de urgenţă din bugetul pentru 2009 pentru a îmbunătăţi structurile de recepţie de la Lampedusa, în Sicilia şi pe continent, sporind astfel capacitatea autorităţilor italiene de a examina situaţiile individuale ale migranţilor în condiţii corespunzătoare. Voi merge în curând la Lampedusa, precum şi în Malta, pentru a examina situaţia pe teren.
De asemenea, ştiu că una dintre soluţiile cheie este stabilirea unui cadru solid de cooperare cu Libia, principala ţară de tranzit pentru rutele de migrare din Africa de Est. Mă bazez pe eforturile dnei Ferrero-Waldner în vederea obţinerii unui rezultat rapid ca urmare a negocierilor în curs. Aceasta este, într-adevăr, una dintre soluţii şi dacă aceste negocieri nu vor fi finalizate, va fi foarte dificil să soluţionăm toate problemele cu care ne confruntăm.
Acum voi vorbi despre Mayotte. În timp ce Directiva privind repatrierea cuprinde reguli specifice legate de condiţiile de luare în custodie publică, punând accentul în mod deosebit pe minori şi familii, aceste reglementări comunitare nu se aplică în prezent pe teritoriul insulei Mayotte. Uniunea Europeană recunoaşte teritoriul insulei Mayotte ca fiind francez, dar acesta are statutul unei ţări sau teritoriu de peste mare, şi nu al unei regiuni ultraperiferice. Astfel, legislaţia privată nu se aplică, deşi este adevărat că Franţa trebuie să ţină cont de observaţiile şi solicitările Consiliului Europei şi cred că autorităţile franceze examinează în prezent alte condiţii de recepţie în Mayotte. Având în vedere aceste lucruri, este adevărat că legislaţia europeană nu se poate aplica în mod corespunzător, întrucât legislaţia Uniunii nu este direct aplicabilă într-un teritoriu care nu este regiune ultraperiferică.
Acestea sunt observaţiile pe care am dorit să vi le împărtăşesc. Din nou, aş dori să asigur Parlamentul că acord întreaga atenţie condiţiilor de primire a imigranţilor ilegali, în special a solicitanţii de azil, aceste probleme constituind o prioritate pentru mine. De aceea voi întreprinde aceste vizite pentru a observa starea de fapt pe teren.
În orice caz, doresc să mulţumesc Parlamentului pentru că a deschis această dezbatere.
Margie Sudre
Domnule preşedinte, domnule comisar, domnule Vondra, doamnelor şi domnilor, Parlamentul nostru se mândreşte cu apărarea continuă a respectării demnităţii umane în orice circumstanţă, inclusiv în ceea ce priveşte condiţiile în care sunt deţinuţi imigranţii ilegali.
Mă voi concentra asupra cazului centrului de detenţie administrativă din Mayotte, ale cărui probleme le cunosc foarte bine. Diferenţele dintre nivelurile de trai şi de dezvoltare economică şi socială dintre insulele acestui arhipelag din Oceanul Indian îi determină pe mulţi locuitori din Comore să traverseze cei 70 de kilometri care îi separă de Mayotte, care este un departament francez, aşa cum aţi spus, domnule Barrot şi, în calitate de teritoriu francez de peste mări, nu este teritoriu european.
Persoanele care au reşedinţa ilegală pe insula Mayotte reprezintă 30% din populaţie. Da, aţi auzit bine, am spus 30% din populaţie. Este un procent care, din fericire, nu se regăseşte în ţările europene. În mod evident, acest lucru are un impact semnificativ asupra societăţii din Mayotte şi reprezintă o sursă de dificultăţi serioase în ceea de priveşte infrastructura şi serviciile publice, infracţiunile şi munca ilegală.
Autorităţile franceze sunt conştiente de aceste dificultăţi. Tocmai s-au finalizat lucrările de renovare a actualului centru de detenţie pentru a îmbunătăţi semnificativ condiţiile de viaţă ale deţinuţilor. În afara acestor măsuri temporare, guvernul francez a mai hotărât să construiască un nou centru de detenţie, cu o capacitate mai adecvată şi în conformitate cu standardele naţionale. Deschiderea acestuia este prevăzută pentru iunie 2011.
Europa tocmai a adoptat norme comune pentru a prelua o parte a imigraţiei mondiale legale, dar nu ar trebui să omitem faptul că anumite regiuni se confruntă cu situaţii extreme. Stigmatizarea centrului de detenţie de la Mayotte nu va aduce o soluţie mai rapidă sau mai eficientă din moment ce presiunea migraţiei supune insula unei astfel de tensiuni.
Întrucât Mayotte este pe punctul de a lua decizii istorice legate de viitorul său, pentru a deveni un departament francez de peste mare şi pentru a se alătura apoi Comunităţii prin dobândirea statutului de regiune ultraperiferică a Uniunii, consider că locuitorii insulei au mai multă nevoie de ajutorul decât de criticile noastre.
Claudio Fava
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, "Pentru a contracara imigraţia ilegală, trebuie să fim nemiloşi. Imigranţii vin pentru că le este uşor să pătrundă acolo şi pentru că nimeni nu îi trimite înapoi, dar tocmai din acest motiv am hotărât să schimbăm situaţia”: acestea sunt cuvintele ministrului italian de interne, dl Maroni. Pare o parodie a unei politici şi totuşi este politica guvernului italian. Mi se pare clar că, în această politică, există un dispreţ inerent pentru ceea ce discutăm aici şi pentru normele pe care ni le oferă Uniunea Europeană.
Astăzi am vorbit despre închiderea centrului de la Guantánamo. Cred că trebuie să vorbim numaidecât despre închiderea centrului de la Lampedusa: despre Centrul de şedere temporară şi asistenţă din Lampedusa, astfel cum a fost descris în ultimele luni, şi anume ca o închisoare în aer liber. Preşedinţia a amintit în mod just cadrul legal la care a făcut referire şi dl Barrot - utilizarea măsurilor coercitive numai în cazuri excepţionale, luarea în custodie publică numai pe motive foarte clare şi pentru o perioadă cât mai scurtă de timp - un cadru legal care este încălcat în fiecare zi la Lampedusa, atât din punctul de vedere al fondului, cât şi al formei.
Multe din persoanele care se află la Lampedusa sunt solicitanţi de azil. Consiliul a amintit standardele minime prevăzute de o directivă privind solicitanţii de azil adoptată în 2003; aceste reguli sunt încălcate atât din punctul de vedere al fondului, cât şi al formei. De multe ori se ajunge la 180 de zile de luare în custodie publică, inclusiv pentru cei care doresc să se refugieze de persecuţii politice sau de război. Bineînţeles, toate acestea constituie acte de barbarism legal care, totuşi, se măsoară prin cifrele făcute cunoscute nouă de ziare. În 2008, 1200 de persoane au murit încercând să traverseze Mediterana. Dintre cei care au supravieţuit, mulţi au trecut prin chinurile de la Lampedusa.
De aceea, domnule vicepreşedinte, vă invit să vizitaţi Lampedusa, aşa cum aţi promis, să vă duceţi cât mai repede acolo şi, dacă îmi permiteţi să vă fac o sugestie, să vă anunţaţi vizita în ultimul moment. Altfel, vor aranja Centrul ca o sală de bal şi vă vor face să vă imaginaţi că acesta este centrul de detenţie despre care vorbim în această seară.
Jeanine Hennis-Plasschaert
Ştirile legate de tragediile care au loc la graniţele noastre externe sunt clare. Situaţia a devenit de ceva timp foarte urgentă. Din când în când Consiliul a semnalat acest lucru - dar numai pe hârtie. Cu tot respectul, domnule Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, suntem recunoscători pentru contribuţia dvs., dar am mai discutat şi înainte despre aceste lucruri. Doar s-a discutat şi nu s-a luat nicio măsură. Este aproape o ironie că săptămâna aceasta vom vota raportul Roure. Acest raport cuprinde constatările noastre în urma vizitelor în locurile problematice, inclusiv Lampedusa. Uniunea Europeană nu este la înălţime.
Am dori să ştim, domnule Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, dacă aţi citit măcar rapoartele noastre interimare? Tampere, programul de la Haga, Pactul francez privind imigraţia şi azilul şi, în curând, programul de la Stockholm: toate aceste cuvinte frumoase sunt în puternic contrast cu realitatea. La urma urmei, această realitate ne demonstrează că Uniunea Europeană mai are o cale lungă până la asumarea responsabilităţilor sale. Lipsa de solidaritate este şocantă. Nimeni, nicio singură persoană din acest Parlament nu sugerează că aceasta este o sarcină uşoară. Bineînţeles, este dificil să facem faţă în mod corespunzător valurilor mari de imigranţi şi de solicitanţi de azil, dar acesta nu este un lucru nou.
Revizuirea instrumentelor existente este în curs de desfăşurare, dar deja mă îndoiesc că se vor înregistra rezultatele dorite. Consiliul are tendinţa să renunţe în momentele cruciale, aşa cum ştim din experienţă. În timp ce, în teorie, statele membre urmăresc o armonizare mai cuprinzătoare, în practică acestea iau decizii care au exact efectul contrar. Astfel, cel mai mare numitor comun pare dintr-o dată să fie minim, sau cel puţin aceasta a fost experienţa mea în ultimii cinci ani. Şi acest lucru este destul de diferit de aplicare.
Aşa cum am mai declarat astăzi într-o altă dezbatere, trebuie să fie clar că nici Comisia Europeană, nici Parlamentul European nu au baghete magice la dispoziţie pentru că, la urma urmei, Consiliul şi statele membre vor trebui să ia măsuri în acest domeniu.
Cristiana Muscardini
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, regret că din motive electorale, dl Fava a fost obligat să spună o serie de lucruri care nu sunt adevărate.După campania electorală, i le voi aduce în atenţie. Totuşi, acesta este atât de interesat de problema de la Lampedusa încât a părăsit deja Camera - o Cameră care trebuie să-şi exprime recunoştinţa pentru primirea generoasă făcută în ultimii ani de cetăţenii din Lampedusa.
În schimb, trebuie să subliniem întârzierea Uniunii Europene în soluţionarea numeroaselor probleme legate de imigraţia ilegală şi în alocarea de sprijin şi ajutor ţărilor în situaţie de risc cu graniţe externe. Unele ţări nu au dat dovadă de primirea făcută de Italia miilor de persoane disperate care au riscat să se înece în mare, din cauza traficanţilor de fiinţe umane şi a indolenţei a numeroase guverne non-europene care nu au respectat şi nu au semnat acordurile pentru controlul imigraţiei ilegale. Solicităm ca asistenţa financiară specifică să fie transferată direct către persoanele care trăiesc în zone de graniţă şi care sunt mai expuse la nivel geografic sosirii imigranţilor ilegali. De asemenea, asistenţa poate fi acordată prin crearea de zone libere, ceea ce ar duce la investirea de resurse şi la scutiri fiscale, care nu va fi luată în considerare în acordurile cu privire la Pactul de stabilitate.
Monica Frassoni
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, domnule comisar, reiese clar din discursurile dvs. că legislaţia internaţională şi cea comunitară sunt încălcate în fiecare zi în Lampedusa. Cu toate acestea, toate declaraţiile dvs. rămân formale şi reflectă doar nişte dorinţe care nu vor fi urmate de acţiuni. Mă tem că acest lucru se aplică mai ales declaraţiei dvs., domnule Vondra.
Mă întreb dacă Uniunea Europeană deţine vreun mijloc de a pune capăt acestei situaţii: este vorba despre luarea ilegală în custodie publică, condiţiile aberante de detenţie sunt evidente şi există riscul ca dreptul la azil să fie practic eliminat. Uniunea Europeană este singura organizaţie, iar domnul Barrot ştie foarte bine acest lucru, care poate scoate Italia şi alte ţări din această situaţie.
De aceea, domnule comisar, sunt foarte îngrijorată cu privire la anunţul acordării de noi fonduri Italiei fără a pune condiţii. Cum vor fi cheltuiţi aceşti bani? Comisarul este conştient că monitorizarea - cu alte cuvinte catalogarea - foarte criticată a romilor de anul trecut a primit sprijin financiar din partea Europei? Acest lucru este inclus în comunicatele dvs. de presă. De aceea, ce fel de încredere putem avea în astfel de acţiuni?
Giusto Catania
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, ieri dl Maroni a anunţat că trebuie să fim nemiloşi cu imigranţii ilegali, dar de zile şi luni, dl Maroni a acţionat cu cruzime faţă de migranţii al căror statut este neregulat.
Spun aceste lucruri deoarece situaţia urgentă din Lampedusa, aşa-numita urgenţă de la Lampedusa care durează de 10 ani - de aceea mi se pare că este un pleonasm să o numim urgenţă - a fost dorită şi creată de guvernul italian. De fapt, alegându-l pe dl Maroni, guvernul a decis să nu mai permită migranţilor să părăsească Lampedusa. În centrul de şedere temporară au existat cel puţin 1800 de persoane închise acolo fără ca guvernul să dispună transferul niciuneia dintre ele. Acestea sunt deţinute în condiţii atât de inumane şi degradante încât centrul a explodat într-o adevărată urgenţă democratică.
Consider că aceasta este adevărata situaţie urgentă din Lampedusa, cu alte cuvinte, necesitatea de a stabili un fel de zonă juridică liberă, un loc în care migranţii să intre şi să fie deportaţi fără a se examina individual fiecare caz în parte. Potrivit Înaltului Comisariat al Naţiunilor Unite pentru Refugiaţi, 75% dintre cei care sosesc pe mare în Italia şi obţin dreptul la azil îl solicită. Astfel, dacă practicile domnului Maroni ar fi puse în aplicare, probabil migranţii nu ar avea drept de azil deoarece ar fi imediat deportaţi direct din Lampedusa, în conformitate cu cerinţele guvernului italian.
Din acest motiv există o adevărată situaţie de urgenţă, cauzată de politica guvernului italian. Doamnă Muscardini, cetăţenii din Lampedusa au devenit conştienţi de acest lucru. Astfel, au organizat o grevă generală împotriva guvernului, împotriva politicii sale privind imigraţia, pentru ca centrul de expulzare imediată din acel loc - centrul de identificare şi expulzare - să nu fie deschis. De asemenea, i-au solicitat guvernului italian să îşi modifice poziţia cu privire la centrul de şedere temporară.
Intenţia comisarului Barrot de a vizita Lampedusa este o idee bună şi apreciez acest lucru. Am pregătit un dosar, pe care l-am trimis domnului Barrot. În următoarele zile, grupul meu va organiza, de asemenea, o delegaţie care va vizita Lampedusa.
Johannes Blokland
Acum doi sau trei ani, în 2005 şi 2006, o delegaţie a Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne a vizitat mai multe centre pentru refugiaţi. După Lampedusa, au fost vizitate locuri precum Insulele Canare, Olanda şi Polonia. Rapoartele cu privire la aceste vizite au produs dezbateri aprinse, iar Parlamentul a îndemnat Consiliul şi Comisia să ia măsuri.
Azi dimineaţă, am discutat propunerea de a aborda munca ilegală în absenţa Consiliului. Intervalul în care statele membre trebuie să transpună aceste directive în legislaţie este de doi ani. Totuşi, problema imigraţiei este una urgentă, iar o perioadă de doi ani este prea lungă. Dezbatem problema privind Lampedusa de trei ani şi de fiecare dată discutăm despre măsuri de contracarare a imigraţiei ilegale. Totuşi, se pare că în urma fiecărei măsuri, după o mică reducere, se înregistrează o creştere a numărului de imigranţi. Este şocant că situaţia recepţiei imigranţilor de la Lampedusa trebuie discutată din nou în acest mod. Rapoartele Parlamentului cu privire la situaţia recepţiei imigranţilor par a fi complet ineficiente. Astfel, solicit Preşedinţiei Consiliului să o considere prioritară.
Înţeleg că în 2007 au sosit peste 12 000 de imigranţi la Lampedusa, iar această cifră a crescut la peste 30 000 în 2008. Centrul de detenţie nu a fost construit pentru a face faţă acestei capacităţi. Ştim acest lucru de trei ani. Vechea bază a OTAN este în curs de reconstrucţie pentru a adăposti mai mulţi imigranţi, dar aceasta nu este o soluţie potrivită. Aş dori să ştiu ce va face Consiliul pentru a sprijini iniţiativele italiene legate de facilităţi mai bune de recepţie. Ar putea oare Frontex să se ocupe de această problemă, iar celelalte state membre sunt pregătite să sprijine Italia la nivel financiar şi prin echipamente?
Aseară, la ştirile de la ora 8, întreaga Olandă a aflat care este situaţia de la Lampedusa, dar acum porţile au fost din nou închise pentru jurnalişti şi ONG-uri. Solicit ca Italia să fie deschisă şi transparentă cu privire la tratamentul imigranţilor de la Lampedusa.
Koenraad Dillen
(NL) De ani de zile, toată lumea cunoaşte problemele legate de Lampedusa. În ultimii ani, navele răsturnate în care se aflau solicitanţi de azil nefericiţi înainte de a ajunge pe coastele europene au reprezentat o situaţie frecventă. Zeci de mii de persoane încearcă să ajungă în Europa, ademenite de traficanţi imorali de persoane care sunt pregătiţi să aducă în Europa vânători de averi economice în schimbul unor uriaşe sume de bani.
Am de gând să vorbesc deschis atunci când spun că situaţia din Lampedusa este în primul rând rezultatul eşecului politicii europene privind imigraţia şi nu ar trebui pusă pe seama autorităţilor locale italiene sau a populaţiei din Lampedusa. Europa ar trebui să îndrăznească să trimită mesaje clare deoarece situaţiile disperate necesită măsuri disperate. Ar trebui luate măsuri stricte împotriva traficanţilor de persoane şi nicio pedeapsă nu ar fi suficient de severă. Acestea ar trebui coroborate strâns cu o politică strictă privind azilul, care să demonstreze restului lumii că Europa îşi protejează graniţele în mod hotărât.
Europa ar trebui să urmeze exemplul elveţienilor, care acum doi ani au hotărât să restricţioneze condiţiile legale privind imigraţia şi azilul. Este singura modalitate de a trimite traficanţilor de persoane şi vânătorilor de averi economice un mesaj clar că Europa este pregătită să îşi protejeze graniţele pentru a evita catastrofele sociale. Numai astfel, o dezbatere precum cea pe care o purtăm astăzi se va dovedi a fi de prisos pe viitor.
Stefano Zappalà
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, nimic din ce se discută în această Cameră nu mă mai surprinde. Cu toate acestea, o persoană care a declarat în iulie anul trecut, referitor la acelaşi subiect, că îi este ruşine că este cetăţean italian nu ar avea de ales decât să facă afirmaţiile pe care le-a făcut acum dl Fava. Îmi pare rău că nu se află aici. Ar fi interesant de ştiut câte voturi câştigă în acest oraş şi câţi alegători reprezintă.
Cu toate acestea, domnule preşedinte, cu această ocazie, unele persoane au spus unele lucruri stupide şi în necunoştinţă de cauză. Sper şi cred că, într-adevăr, comisarul Barrot va efectua o vizită timpurie în Malta, Lampedusa şi în alte locuri şi îşi va da seama că este greşit să nu existe o politică a Comunităţii Europene în acest domeniu deoarece adevărul, domnule Barrot şi domnule Vondra, este tocmai acesta: nu există o politică comunitară. Care este consecinţa acestui fapt? Că unor persoane ignorante li se poate permite să atace lucruri care de fapt sunt realităţile tragice la care sunt expuşi cetăţenii, indivizii şi, în primul rând, guvernele naţionale.
Cred că este important să ştim nişte cifre. În 2007, în Lampedusa au sosit aproximativ 11 000 de migranţi. În 2008, au sosit de trei ori mai mulţi, aproximativ 31 000. Nu este adevărat că numărul solicitanţilor de azil a coincis cu numărul total; aceştia au constituit aproximativ o zecime din total. Două mii de migranţi au sosit numai în cele trei zile dintre 26 şi 28 decembrie, adică de Sf. Ştefan şi imediat după Crăciun. Au fost examinate 76 de cereri în 3 zile. Din aceste 76 de cereri de azil, 36 au primit un răspuns pozitiv, 3 au fost suspendate şi restul ... Termin imediat, domnule preşedinte. După afirmaţiile care au fost făcute, trebuie să aveţi răbdare. Apoi doamna Frassoni va răspunde când doriţi, când vi se pare potrivit şi în orice circumstanţe; nu este nicio problemă.
Acum contează doar faptele adevărate: Lampedusa, Malta şi alte centre poartă o povară teribilă. Cetăţenii nu sunt supăraţi pe guvernul italian. Sunt supăraţi pentru că nu mai pot îndura această situaţie. Astfel, acest Parlament, în loc să acuze autorităţile legitime care fac tot ce pot, ar trebui mai degrabă să încerce să determine Uniunea Europeană să îşi îndeplinească obligaţiile.
Martine Roure
(FR) Domnule preşedinte, din 2005, am fost foarte afectaţi de situaţia dezastruoasă a migranţilor deţinuţi pe insula Lampedusa, care sunt în număr cu mult în exces faţă de adevărata sa capacitate de primire.
Situaţia este dificilă pentru această mică insulă, care numai în 2008 a trebuit să facă faţă unui număr de aproximativ 31 700 de imigranţi. Aceste fluxuri masive au fost ţinute sub control în ultimii ani deoarece aceşti migranţi au fost trimişi către alte centre de pe teritoriul italian.
Aceste transferuri au fost întrerupte în urma unei decizii luate de ministrul de interne şi suntem martorii unei deteriorări grave a situaţiei. Cu toate acestea, proiectul Presidium, care este gestionat în comun de ministrul de interne, de Înaltul Comisariat pentru Refugiaţi şi de Crucea Roşie italiană şi finanţat parţial de Uniune, a devenit un exemplu de bună gestionare a recepţiei migranţilor. Decizia de a pune capăt transferurilor către Italia creează o adevărată problemă de acces la procedurile de azil.
În privinţa insulei Mayotte, din 2007, ştim că a fost depăşită capacitatea nominală a centrului Pamandzi. A fost făcut cunoscut faptul că 204 persoane, în general minori, erau adăpostiţi acolo, în timp ce capacitatea maximă este de 60 de persoane.
Condiţiile actuale sunt catastrofale: oamenii dorm pe podea; nu se distribuie aşternuturi şi nici articole de toaletă, iar bărbaţii, femeile şi copiii sunt nevoiţi să folosească aceleaşi grupuri sanitare. Condiţiile de detenţie sunt degradante şi aduc un afront demnităţii umane.
Într-adevăr, presiunea migraţiei este resimţită mai puternic în aceste teritorii, dar demnitatea fiecărei persoane trebuie garantată şi fiecare caz ar trebui investigat în conformitate cu legea. S-a declarat deja că, în mod inevitabil, avem nevoie de o adevărată politică europeană privind imigraţia şi azilul şi de solidaritate la nivelul Uniunii.
De câţiva ani, solicităm acest lucru Parlamentului European şi de aceea, dorim să apelăm din nou la Consiliu.
Roberta Angelilli
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, domnule comisar, sunteţi o persoană foarte sensibilă şi de aceea vă invit, şi astfel, mă asociez altor membri, să mergeţi la Lampedusa şi vă rog să faceţi acest lucru fără o notificare prealabilă, pentru a afla personal cât de dificilă este gestionarea unei astfel de situaţii de urgenţă.
Aceasta este situaţia unei insule de doar câţiva kilometri pătraţi unde mii şi mii de oameni debarcă în mod continuu de mulţi ani - şi, în această perioadă, guvernele de stânga şi de dreapta s-au succedat unele după altele. Unele dintre aceste persoane mor în timpul călătoriei din cauza condiţiilor inumane la care sunt supuse de către traficanţii de persoane lipsiţi de scrupule. Astfel, ce ar trebui să facem: să ignorăm regulile? Pentru a iniţia o posibilă repatriere sau pentru a verifica dacă au statutul de refugiat politic sau dacă trebuie să li se acorde azil politic, aceste persoane trebuie identificate, ceea ce necesită timp. Dar să lăsăm demagogia la o parte! Italia plăteşte preţul în privinţa răspunderii extrem de mari, care nu coincide cu sprijinul, atât financiar cât şi legislativ, acordat de Uniunea Europeană.
Nils Lundgren
(SV) Din nefericire, nicio ţară din lume nu poate avea o imigraţie fără restricţii. Diferenţele dintre ţări sunt prea mari şi de aceea ne confruntăm cu problemele despre care vorbim. Cei care vin se prezintă de obicei ca fiind solicitanţi de azil. Când se întâmplă acest lucru, trebuie să menţinem statul de drept. Aceste persoane trebuie tratate ca cetăţeni liberi şi cu respect. Trebuie să le protejăm drepturile omului în timp ce se examinează dacă sunt solicitanţi de azil sau nu. Discuţia pe care o avem acum mi se pare foarte ciudată.
De ce ar trebui să obligăm persoanele care sosesc pe insula Lampedusa să rămână aici mereu? Aşa cum a spus vorbitorul anterior, dacă, de exemplu, există un aflux mare de persoane într-un orăşel din sudul Suediei, nu ne aşteptăm ca ele să rămână acolo. În general, acestea vor fi redistribuite pe întreg teritoriul ţării în timpul examinării juridice a situaţiei fiecăreia. Acelaşi lucru trebuie făcut în Italia.
Maddalena Calia
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, lupta împotriva imigraţiei ilegale, având în vedere amploarea şi consecinţele sale, este o problemă care trebuie soluţionată la nivel comunitar, întrucât numai Uniunea Europeană are influenţa politică necesară pentru a identifica soluţii eficiente şi pentru a controla fenomenul. Niciun stat individual, care acţionează pe cont propriu, nu poate atinge rezultatele necesare.
În timp ce aşteaptă ca Europa să-şi pună în aplicare strategiile, guvernul italian continuă în mod hotărât să lucreze la Pactul european privind imigraţia şi azilul, adoptat de Consiliul European în octombrie 2008, şi la Directiva privind returnarea din decembrie 2008. Acestea reprezintă eforturi importante, atât la nivel intern, cât şi internaţional.
La nivel intern, au existat multe critici, după părerea mea nedrepte, ale propunerii ministrului de interne Maroni legate de un Centru de identificare şi expulzare pe insulă pentru a pune în aplicare, pentru cazuri specifice, o politică de repatriere directă. Această opţiune nu compromite drepturile fundamentale ale imigranţilor ilegali, ale refugiaţilor şi ale solicitanţilor de azil, aşa cum au susţinut mai multe partide. Pentru a dovedi acest lucru, voi cita numai câteva cifre care au fost oferite cu privire la Lampedusa: în ianuarie 2009 au fost examinate 76 de cereri; dintre acestea, 36 au fost acordate, trei au fost amânate şi 37 au fost refuzate. Pe de altă parte, toţi solicitanţii de azil au fost transferaţi de pe insulă către centrele din Trapani, Bari şi Crotone. Cu alte cuvinte, cei care îndeplinesc condiţiile sunt acceptaţi.
La nivel internaţional, parlamentul italian se află în prezent în procesul de ratificare a acordului cu Libia, al cărui articol 19 prevede în mod expres că trebuie instituit un sistem mai eficient de control la frontierele continentale ale Libiei în vederea prevenirii imigraţiei ilegale. În plus, miniştrii Maroni şi Frattini s-au întâlnit săptămâna trecută cu autorităţile din Tunisia pentru a încerca să încheie un acord cu privire la readmisie, o condiţie esenţială pentru o returnare durabilă. Conceptul care trebuie acceptat aici în Parlament, aşa cum a spus şi vicepreşedintele Barrot, este că trebuie să fim foarte hotărâţi în privinţa imigraţiei ilegale dar, în acelaşi timp, trebuie să fim primitori şi să-i sprijinim pe cei care se integrează şi contribuie la dezvoltarea socială şi economică a ţărilor noastre.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Domnule preşedinte, domnule Barrot, salut faptul că doriţi să vizitaţi Lampedusa, dar vă recomand să mergeţi cât mai repede şi fără o notificare prealabilă, altfel vi se va înfăţişa ceva fals. Când am efectuat vizita, tabăra fusese evacuată, iar deţinuţii fuseseră înlocuiţi de manechine. Ar trebui să mergeţi cât mai repede, înainte ca dl Berlusconi şi dl Maroni să transforme Lampedusa în noul Alcatraz al Europei şi să continue să ţină acolo cetăţenii în captivitate.
Bineînţeles, Uniunea Europeană trebuie să dea dovadă de solidaritate. Trebuie să stabilim cote pentru refugiaţii care sunt repartizaţi în diferitele state membre şi care includ şi refugiaţii care trec prin "frontiera verde”. Aceştia sunt în număr destul de mare.
Situaţia de aici - şi am vizitat numeroase tabere - este îngrozitoare şi complet inumană. Dl Berlusconi susţine că pot merge cu toţii la o bere când vor. Aceasta arată nivelul de inteligenţă al acestui om, adică total inexistent. Doresc să precizez foarte clar aceste lucruri.
Persoanele ca domnul Maroni susţin că trebuie să fim duri şi să aplicăm în deplinătate legea şi apoi se duc să se roage la Vatican duminică pretinzând că sunt buni catolici. Această abordare cu două feţe nu mai este acceptabilă. Trebuie să sprijinim celelalte state membre, precum Malta, Grecia şi Italia, dar nu pe aceşti ipocriţi. Nu ar trebui să îi ajutăm.
Mario Borghezio
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, Europa trebuie să hotărască: doreşte o imigraţie reglementată sau invazia şi exploatarea criminală a imigranţilor ilegali? Guvernul italian a făcut alegerea corectă: să reţină imigranţii ilegali în Lampedusa şi, în acelaşi timp, să renegocieze acorduri de repatriere cu ţările din care provin.
Totuşi, acest lucru necesită mijloace adecvate, iar Europa nu trebuie doar să discute, să critice sau să privească problema de la distanţă. În mod sigur, Europa trebuie să vină către Lampedusa şi să sprijine ţara noastră şi pe cei care menţin direcţia Maroni cu privire la această problemă. Astăzi, 120 de imigranţi ilegali se întorc în Tunisia din Lampedusa, ceea ce nu a fost făcut de guvernele anterioare deoarece imigranţii trebuiau să fie luaţi înapoi - stimulând astfel infractorii mafiei care fac aceste călătorii posibile şi apoi le exploatează în scopul traficului ilegal de persoane.
Un specialist anti-mafia precum dl Fava ar trebui să înţeleagă acest lucru, nu este greu, chiar şi el ar trebui să înţeleagă. Direcţia Maroni este aprobată de Malta, Grecia şi Cipru şi de cei care locuiesc în apropierea graniţei sudice a ţării noastre. Toţi solicitanţii de azil şi toţi minorii au fost deja transferaţi către centrele adecvate. Ceea ce s-a spus este fals. Dacă dna Roure doreşte să plece la Lampedusa mâine dimineaţă, nu va găsi acolo niciun minor, iar dacă citeşte ziarele italiene, va descoperi că dl Maroni a fost cel care a expus traficul cu organe: copiii obişnuiau să dispară de la Lampedusa atunci când aveam un guvern de stânga la guvernare în ţară. Maroni a expus aceste fapte. Astfel, mesajul este clar: oamenii trebuie să pătrundă în Europa numai pe cale legală, nu prin bărci ale mafiei şi prin intermediul traficanţilor ilegali.
Paul Rübig
(DE) Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, trebuie să dăm prioritate tratamentului atent al refugiaţilor. În Europa, cunoaştem cu toţii conceptul de educaţie obligatorie. Trebuie să începem prin a le permite persoanelor care sunt izolate aici să beneficieze de o educaţie corespunzătoare. Sunt necesare de urgenţă învăţarea limbilor şi formarea profesională, alături de oportunitatea de a învăţa despre cultura europeană, pentru ca timpul petrecut în aceste centre de detenţie să nu fie irosit, dar în schimb îi ajutăm pe oameni să se ajute. Acesta ar trebui să fie obiectivul nostru principal.
Poate vom putea include o măsură pregătitoare în buget pentru a ne permite să le oferim acestor persoane posibilităţi educaţionale. Acestea au venit în Europa din disperare şi ar trebui să le putem oferi un cadru de bază pentru a le permite să se realizeze în ţările de origine şi să joace un rol activ în promovarea democraţiei şi a libertăţii.
Simon Busuttil
- (MT). M-a bucurat să îl aud pe comisarul Barrot spunând că are planuri să viziteze Malta şi îl asigur pe comisar că nu va avea probleme în a-i găsi pe imigranţi în centrele din Malta, din simplul motiv că Malta nu poate pur şi simplu să îi ia pe aceşti imigranţi şi să îi transfere în alt loc şi parţial, de aceea situaţia din ţara mea este atât de dificilă. Domnule preşedinte, duminica trecută a sosit pe coastele noastre o barcă având 260 de imigranţi. Pentru ca domnul comisar să înţeleagă mai bine lucrurile, această cifră este echivalentă cu 39 000 de imigranţi care ar sosi într-o zi în Franţa sau în Italia. Pentru a situa faptele într-un context mai clar pentru ministrul Vondra, această cifră este echivalentă cu 7 000 de imigranţi care ar sosi într-o zi în Republica Cehă. Această cifră nici nu se poate compara cu cele 2 000 de persoane care au sosit în Lampedusa de Crăciun! Astfel, într-un caz atât de delicat ca acesta, nu este nevoie să criticăm autorităţile ţării, ci trebuie să ne exprimăm solidaritatea pentru a pune capăt acestui flux şi pentru a diminua povara. Vă mulţumesc.
Roberto Fiore
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş vrea să vă amintesc ce doreşte populaţia din Lampedusa. În acest moment, aceasta protestează şi aproape întreaga populaţie a manifestat zilele trecute pe străzile insulei deoarece este împotriva centrului de şedere temporară şi a centrului de identificare şi expulzare, care este ultima idee. Acesta din urmă trebuia să fie creat pe o insulă care, să ne amintim, are 11 kilometri lungime şi 3 kilometri lăţime: este un spaţiu ridicol având în vedere miile de imigranţi care vor sosi acolo în următoarele câteva luni.
Acum câteva zile, când a avut loc evadarea bruscă şi neaşteptată a 1 000 de imigranţi din centrul de şedere temporară, mă aflam pe insulă şi am observat consternarea şi teama oamenilor care locuiesc acolo şi care nu mai doresc să fie martorii unor astfel de evenimente. Aceasta este o insulă care a supravieţuit din pescuit şi turism şi care asistă la distrugerea propriei economii de către o politică oarbă privind imigraţia.
Reinhard Rack
(DE) Domnule preşedinte, am ascultat foarte atent această dezbatere şi am rămas aici de la început până la final, spre deosebire de numeroşi vorbitori din grup.
Am observat un lucru, şi anume că peste jumătate din dezbatere a fost dedicată politicii interne italiene. Aceasta este o preocupare legitimă, dar sugerez ca dezbaterea să se desfăşoare în primul rând la Roma şi nu aici la Parlamentul European. Aici discutăm o problemă europeană şi ar trebui să mai includem un aspect în plus în discuţie. Foarte puţine discursuri au făcut referire la faptul că problema nu vizează numai refugiaţii, solicitanţii de azil şi imigranţii economici care vin în Europa, ci este legată, într-o mare măsură, şi de eradicarea crimei organizate.
Niciuna dintre persoanele care vin în Lampedusa sau în Malta nu au făcut rost singure de o barcă. Acestea vin aici pentru că sunt ademenite de organizaţiile de crimă organizată şi au plătit sume foarte mari de bani.
Alexandr Vondra
Preşedintele în exerciţiu al Consiliului. -Domnule preşedinte, aş dori să vă mulţumesc pentru o dezbatere foarte constructivă şi utilă. Sunt lucruri pe care Consiliul le poate face; există alte lucruri pe care Consiliul nu are obligaţia să le facă sau care nu intră în incidenţa competenţelor sale.
Să încep cu cele negative - limitările. Aşa cum s-a spus deja, nu este de competenţa Consiliului să monitorizeze punerea în aplicare a legislaţiei comunitare de către statele membre; aceasta este competenţa Comisiei, iar colegul meu, comisarul Barrot, a menţionat acest lucru şi colaborăm îndeaproape cu Comisia în numeroase privinţe.
De asemenea, nu este de competenţa Consiliului să pună în aplicare prevederile naţionale ale statelor membre. S-au spus multe lucruri în această dezbatere referitor la ţările cele mai implicate: Italia şi Franţa. Pe de altă parte, avem cu siguranţă voinţa şi instrumentele pentru a acţiona, iar Consiliul este dispus să ia măsuri pe viitor. Cred că suntem cu toţii de acord - v-am ascultat cu atenţie deoarece vorbeaţi despre nevoia suplimentară de a ameliora acţiunile UE în domeniul politicii privind migraţia şi azilul - că s-au luat multe măsuri anul trecut şi cred că suntem cu toţii recunoscători preşedinţiei franceze pentru că a luat iniţiativa de a promova Pactul european privind imigraţia şi azilul, care menţionează în mod specific anumite instrumente de solidaritate. Acum este momentul să îl punem în aplicare pas cu pas. În mod sigur Parlamentul, împreună cu Consiliul şi Comisia, vor avea posibilitatea de a colabora în această privinţă. Pot doar să vă promit că preşedinţia noastră, precum şi preşedinţia următoare - deoarece acest aspect nu va fi soluţionat în următoarele săptămâni - va lucra foarte mult în această privinţă.
Există aspecte strategice. Există şi aspecte care au necesitat reacţii mai imediate, precum reducerea riscului crizei umanitare şi a impactului negativ. Provin din Republica Cehă, care nu se află în atenţia presei, dar şi noi am avut experienţele noastre: după divizarea Cehoslovaciei în 1992, a existat un aflux masiv - sute de mii - de persoane de etnie romă din Slovacia pe teritoriul ceh. Poate că nu se compară cu situaţia din Malta, care înţeleg că este foarte dificilă, dar cred că toată lumea din UE are anumite experienţe în această privinţă şi, fără îndoială, trebuie să colaborăm.
Jacques Barrot
Domnule preşedinte, aşa cum a spus dl Vondra, prim-ministrul adjunct, Comisia trebuie să se asigure că se aplică regulile. Cu toate acestea, domnule Vondra, statele membre trebuie, de asemenea, să coopereze şi cred că prin intermediul Pactului privind imigraţia şi azilul şi prin dinamismul preşedinţiei dvs., împreună, vom obţine rezultate bune.
Pe parcursul acestei dezbateri, am observat nerăbdarea membrilor, dar trebuie menţionat că punerea în aplicare a pactului se află abia la început şi, aşa cum tocmai am spus, cadrul legal începe să se contureze şi poate fi folosit ca punct de sprijin. Fără îndoială, trebuie să ne folosim de acesta pentru a elabora o politică comunitară privind azilul şi o politică comunitară privind imigraţia.
Europa trebuie să dea dovadă de mai multă solidaritate. Tocmai l-am ascultat pe dl Busuttil şi este adevărat că, atunci când se confruntă cu afluxul de imigranţi şi solicitanţi de azil, statele membre precum Malta se află în situaţii extrem de dificile. Europa trebuie să stabilească ce fel de solidaritate este necesară. Acest lucru este absolut esenţial.
De asemenea, aş dori să precizez că încercăm să oferim cât mai mult ajutor posibil prin intermediul Fondului european pentru refugiaţi. Cu toate acestea, aş dori să-i spun doamnei Frassoni că probabil s-a comis o eroare, întrucât Fondul european pentru returnare nu poate fi utilizat în niciun caz pentru înregistrarea romilor. Acest lucru nu este posibil. Fondul nu este destinat acestui scop. În orice caz, când mă voi duce la Lampedusa şi în Malta, voi examina modul în care este utilizat ajutorul financiar pe care îl acordăm statelor membre.
Astfel, aş dori să vă spun că vom acorda o atenţie deosebită acestui aspect. În cele din urmă, avem un cadrul legal solid care ne va asigura o libertate mult mai mare de acţiune decât anterior cu privire la condiţiile de recepţie. De asemenea, sper că o Europă mai unită va permite ameliorarea situaţiei acestor imigranţi, în special acestor solicitanţi de azil care merită întreaga noastră atenţie.
Aş dori să îi răspund doamnei Sudre, întrucât a oferit o explicaţie foarte bună a situaţiei extrem de îngrijorătoare din insula Mayotte. Ceea ce a spus este corect: autorităţile franceze ne-au informat că în 2010 se va deschide un nou centru cu 140 de locuri. Mai presus de toate, aceleaşi autorităţi sunt în curs de negociere cu autorităţile din Comore în vederea încheierii unui acord cu privire la circulaţie şi migraţie, deoarece presiunea migraţiei de pe această insulă trebuie redusă.
În termeni generali, trebuie să spun că avem nevoie de o politică de parteneriat cu ţările de origine. Domnule Vondra, aceasta este condiţia pe care trebuie să o îndeplinim dacă dorim să reducem presiunea exercitată de migraţie asupra unora dintre statele membre, care cauzează probleme pentru unele dintre ele. Cu toate acestea, cred că dacă Uniunea Europeană poate fi foarte unită, am putea găsi un răspuns la nevoia unei gestionări mai concertate a fluxurilor migratorii. Acest lucru va fi, fără îndoială, în avantajul acestor bărbaţi şi femei, pe care nu trebuie să îi uităm şi care se află într-o situaţie foarte dificilă.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă.


Čas za vprašanja (vprašanja Svetu)
Predsednik
Naslednja točka je čas za vprašanja (B6-0231/2009).
Svetu so bila predložena naslednja vprašanja.
Gospod Kohout je prisoten kot predstavnik Sveta. Rad bi izkoristil to priložnost, da pozdravim danes sprejeto odločitev češkega senata, zaradi katere se močno nadejamo prihodnje ratifikacije Lizbonske pogodbe.
Zadeva: Zaščita evropskih ustvarjalnih del
Glede na to, da evropska ustvarjalna dela ogroža čedalje več piratskih kopij, kakšne ukrepe predlaga Svet, da se omogoči dejanska zaščita?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, hvala za vaše prijazne besede, namenjene Češki republiki in senatu. Prav tako smo zelo zadovoljni, da je zelena luč za Lizbonsko pogodbo zdaj veliko močnejša kot pred nekaj urami.
V odgovoru na prvo vprašanje bi rad povedal, da Svet deli zaskrbljenost, ki jo je v zvezi s potrebo po celovitem obravnavanju problema piratstva zaščitenih del izrazil poslanec. Evropski parlament in Svet sta določila, da je to vprašanje prednostna naloga politike v okviru splošnega prizadevanja, da se zaščitijo in podprejo inovacije evropskih ustvarjalcev in posledično konkurenčnost evropskega gospodarstva.
Evropski parlament in Svet sta sprejela Direktivo 2004/48/ES, ki vzpostavlja okvir Skupnosti za uveljavljanje pravic intelektualne lastnine, trenutno pa pripravljata predlog direktive o kazenskih ukrepih za zagotavljanje uveljavljanja takšnih pravic.
Že veljavni zakonodajni okvir predvideva trdno podlago za učinkovito izvajanje varstva pravic intelektualne lastnine s strani držav članic, vključno z bojem proti piratstvu. Poleg tega Evropska skupnost in države članice sodelujejo v tekočih pogajanjih, kot je osnutek trgovinskega sporazuma proti ponarejanju, za bolj učinkovito izvajanje varstva pravic intelektualne lastnine na mednarodni ravni.
25. septembra 2008 je Svet sprejel resolucijo o določitvi konkretnih ukrepov, ki jih morajo v okviru celovitega evropskega načrta za preprečevanje ponarejanja in piratstva sprejeti države članice in Komisija. Poleg tega je Svet novembra 2008 v odziv na sporočilo Komisije iz januarja 2008 o ustvarjalnih vsebinah na spletu na enotnem trgu sprejel niz sklepov, v katerih je med drugim poudaril potrebo po spodbujanju in poenostavljanju zakonitih ponudb materiala, zaščitenega z avtorskimi pravicami, na spletu kot pomembnem sredstvu za učinkovit boj proti piratstvu.
Na carinskem področju je Svet sprejel Uredbo (ES) št. 1383/2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice. Ta uredba določa pogoje, v katerih carinski organi lahko posredujejo v primerih, ko glede blaga obstaja sum, da krši pravice intelektualne lastnine, in ukrepe, ki jih morajo sprejeti organi, ko se glede blaga ugotovi, da je nezakonito.
Predvsem je Skupnost sklenila vrsto sporazumov o carinskem sodelovanju, kot je nedavno sklenjeni sporazum s Kitajsko, da se izboljša in olajša sodelovanje s carinskimi organi tretjih držav, med drugim za boj proti ponarejenemu in piratskemu blagu. Ti sporazumi so praktična sredstva in metode sodelovanja med Evropsko skupnostjo in carinskimi organi partnerskih držav. Ti sporazumi se nenehno izvajajo in posodabljajo v okviru skupnih odborov za carinsko sodelovanje, ustanovljenih v skladu s temi sporazumi.
Na večstranski ravni Svet dejavno prispeva k delu, ki poteka pod okriljem Svetovne carinske organizacije.
Poleg zgoraj omenjene resolucije Sveta z dne 25. septembra 2008 je Svet 16. marca 2009 sprejel resolucijo o carinskem akcijskem načrtu EU za boj proti kršitvam pravic intelektualne lastnine v letih 2009 do 2012.
Svet bo še naprej odprt za preučevanje vseh prihodnjih pobud, ki bodo namenjene okrepitvi boja proti ponarejanju in piratstvu, da se zagotovi celovitejše varstvo imetnikov pravic. Svet ceni vsa podobna prizadevanja Evropskega parlamenta v ta namen.
Manuel Medina Ortega
(ES) Najlepša hvala za vaš odgovor, gospod predsednik. Menim, da Svet dejansko razume, v čem je težava, vendar bi rad na tej točki vztrajal in vas vprašal, predsednik Sveta, ali se Svet zaveda, da je evropska kulturna produkcija trenutno pod najnižjimi ravnmi.
Pravo Evropske unije o zaščiti ustvarjalnih del je pravo nerazvite države in zaradi tega je naša kulturna produkcija upadla na ravni, ki so značilne za nerazvite države. To je posebej očitno v avdiovizualnem sektorju, v katerem večina produkcije trenutno poteka zunaj Evrope, predvsem v Združenih državah, ker ta država ščiti ustvarjalna dela. Če Evropa ne bo zaščitila ustvarjalnih del, jih ne bomo imeli. Ali se Svet zaveda odgovornosti, ki jo trenutno nosi?
Paul Rübig
(DE) Moje vprašanje zadeva naslednje: gospa Trautmann je bila s svojo kompromisno spremembo o telekomunikacijskem svežnju danes v Parlamentu preglasovana. To torej pomeni, da je predsednika Sarkozyja z njegovo rešitvijo "trije prekrški - izključitev" postavila v dober položaj. Kako češko predsedstvo ocenjuje današnje glasovanje v Parlamentu v zvezi z evropskimi ustvarjalnimi umetniki, ki želijo zavarovati svoje pravice na internetu?
Jan Kohout
Gospod predsednik, poslancu bi rad samo zagotovil, da se Svet zaveda, da je to pomembna dejavnost in resnična grožnja za kulturno bogastvo Evropejcev in Evropske unije. Mislim, da je s seznama ukrepov, ki jih je Svet sprejel v preteklih mesecih in preteklih letih, jasno, da so ta vprašanja bila in so še vedno prednostna naloga, tudi v okviru celovitega evropskega načrta, ki je določil posebne cilje ukrepov, kot je ustanovitev evropskega observatorija za ponarejanje in piratstvo. Menim, da je treba v zvezi s tem povedati, da se Svet zaveda svoje odgovornosti, da se zaveda resnosti te težave in da je odločen sprejeti posebne ukrepe v tej zadevi. Kar zadeva telekomunikacijski sveženj, sta prejšnje in naše predsedstvo vložila veliko energije v to zadevo. Razočarani smo, ker ni bil potrjen celotni kompromis, vključno s to določbo o preprečevanju piratstva. Rad bi izrazil upanje, da bo po nadaljnjih postopkih dogovorjeni telekomunikacijski sveženj končno potrjen. Vseeno sem razočaran, ker sveženj zaradi razlogov, ki jih je omenil poslanec, danes še ni bil sprejet.
Zadeva: Podnebne spremembe
Kako Svet glede na dobro znano skeptično mnenje češkega predsednika Václava Klausa o podnebnih spremembah zagotavlja, da se spoštujejo mnenja velike večine držav članic in državljanov EU, ki podpirajo znanstvena spoznanja o podnebnih spremembah, ki jih je povzročil človek, predvsem v povezavi s pripravami na vrh o podnebnih spremembah v Köbenhavnu in bližajočim se švedskim predsedstvom?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Marca sta Svet in spomladanski Evropski svet še podrobneje določila novo stališče za mednarodna pogajanja o podnebnih spremembah, predvsem ob upoštevanju konference v Köbenhavnu.
Na tem zasedanju 19.-20. marca 2009 je Svet poudaril svoje prepričanje, da so gospodarska kriza in ukrepi politike v odziv nanjo priložnost, da se dosežejo potrebne gospodarske reforme, in da obenem pospešujejo reforme proti varnemu in trajnostnemu nizkoogljičnemu in z viri varčnemu gospodarstvu.
V sklepih predsedstva z zasedanja Evropskega Sveta marca letos je navedeno, da je Evropska unija še naprej odločena, da bo decembra letos v Köbenhavnu igrala vodilno vlogo in uresničila globalen in celovit dogovor o podnebnih spremembah, katerega namen je omejiti globalno segrevanje na manj kot 2 °C.
Evropski svet je v ta namen opozoril na zavezanost EU k zmanjšanju emisij za 30 %, kar je njen prispevek k takšnemu dogovoru, če se bodo tudi druge razvite države zavezale k primerljivemu zmanjšanju emisij, gospodarsko naprednejše države v razvoju pa ustrezno prispevale glede na svoje odgovornosti in zmogljivosti. Evropski svet bo o teh vprašanjih nadalje razpravljal na junijskem srečanju.
Avril Doyle
namestnica avtorja. - Rada bi se zahvalila češkemu predsedstvu za predsedovanje odboru in za njegova stališča do tega.
Kakor sem prej vprašala enega od vaših kolegov, ali mi lahko zdaj, ko se približujemo ključnemu srečanju, konferenci COP-15 UNFCC (Okvirna konvencija Združenih narodov o podnebnih spremembah) v Köbenhavnu decembra, zagotovite, da bomo imeli zavzeto podporo češke vlade za ustrezen in popolnoma nepristranski globalni sporazum glede zmanjšanja emisij ogljika po vsem svetu?
Svoje predsedovanje ste začeli s slovesom, da ste podnebni skeptiki. Ali zdaj lahko potrdite, da ste spremenili svoje prepričanje in da se v celoti strinjate z zakonodajnim podnebnim in energetskim svežnjem, ki ga je Parlament decembra lani sprejel z veliko večino?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Gospod predsednik, v odgovoru na vprašanje bi rad najprej povedal, da - ne češka vlada ne Češka republika - nikoli nismo bili skeptični do podnebnih sprememb. Mislim, da tisto, kar sem povedal v svojem govoru o določenih sklepih, ki so bili sprejeti na marčevskem zasedanju Evropskega sveta, o določenih ukrepih, ki so bili sprejeti na prejšnjih zasedanjih Evropskega sveta, ki se jih je udeležila češka vlada, in o vladi, ki se strinja s temi sklepi, na noben način ne more kazati na to, da je bodisi odhajajoča vlada bodisi nova vlada, ki bo prevzela mandat v petek, na kakršen koli način spremenila svoje mnenje o tej zadevi. V tem smislu lahko rečemo, da bomo sledili smeri, ki je bila predložena ali začrtana na prejšnjih zasedanjih Sveta, in prizadevamo si, da bi EU na naslednjem vrhu EU junija naredila vse, kar je v njeni moči, da se kljub vsem s tem povezanim problemom in težavam doseže napredek pri pripravi mandata Evropskega sveta in pogajalskega okvira za Köbenhavn. V vprašanju sem zasledil namigovanje na češkega predsednika, vendar vam lahko kategorično in odkrito povem, da je pred dvema dnevoma v Pragi potekalo vrhunsko srečanje z Japonsko, ki mu je v imenu EU predsedoval predsednik Klaus, in če ste tam opazili kar koli, kar ni v skladu z enotnim stališčem EU do podnebja, mi, prosim, sporočite, čeprav vem, da ni bilo prav ničesar takega. Ob upoštevanju tega menim, da so ti pomisleki razumljivi, vendar načeloma ne povsem upravičeni, in upam, da mi jih je uspelo pregnati.
Zadeva: Lizbonska pogodba in češko predsedstvo
Ali Svet lahko, prosim, komentira možen časovni razpored za ratifikacijo Lizbonske pogodbe s strani Češke republike?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Gospod predsednik, v vašem uvodu k mojemu govoru danes ste oznanili in čestitali Češki republiki, da je njen senat danes potrdil Lizbonsko pogodbo z jasno večino glasov. Menim, da je to - v tem trenutku - najboljši odgovor na predloženo vprašanje.
Avril Doyle
Hvala češkemu ministru in čestitke prek njega vodji in vsem članom češkega senata. Tako zgornji kot spodnji dom sta glasovala za potrditev ratifikacije.
Lahko me obravnavate kot irsko poslanko tega parlamenta in porečete: Ta prava se oglaša. Na Irskem nas delo še čaka. Tudi Poljaki in Nemci morajo še kaj urediti.
Vendar, ali vas lahko prosim, da navedete, kdaj in če bo vaš predsednik Klaus najverjetneje sprejel želje zgornjega in spodnjega doma in potrdil - ali podpisal, če želite - dokončno ratifikacijo Pogodbe? Še enkrat, hvala. Vesela sem današnjega rezultata v vašem senatu.
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, čestitam češkemu predsedstvu za odločitev v senatu. Vseeno moram reči, da smo v Evropi seveda nezadovoljni z veliko področji skupnega delovanja institucij Evropske unije in zato smo se v zadnjih osmih mesecih pogajali o tej Pogodbi o reformi. Ali bi bila v Češki republiki mogoča razprava o tem, kaj je zanje dejansko moteče v zvezi s to pogodbo in kakšne druge možnosti bi predsednik Klaus lahko ponudil prebivalcem Evrope, da bi se sedanje nezadovoljstvo, na katero tako glasno opozarja, pomirilo in kakšne rešitve bi si predstavljal? Zdaj je znano le, da želi preprečiti reformo, vendar ne predlaga nobenih pozitivnih predlogov.
Bernd Posselt
(DE) Gospod predsednik, ker je predsednik Klaus okrnil nacionalni ugled svoje države iz čistega egocentrizma, bi tudi jaz rad čestital češkemu predsedstvu in povedal, da je bilo predsedovanje prvorazredno. Vesel sem, da se je, kar zadeva parlamentarni postopek, končalo z ratifikacijo Pogodbe.
Jan Kohout
Gospod predsednik, rad bi se vam zahvalil za vaše priznanje in čestitke za potrditev Lizbonske pogodbe s strani našega senata. Predsednik Klaus ima svoja stališča in v Češki republiki spoštujemo njegova mnenja, ki so del demokratičnega spektra mnenj. Kar zadeva razpravo o Lizbonski pogodbi, se je ta izkazala za zelo intenzivno in zato senat ni potrdil Lizbonske pogodbe do zdaj, po dolgih razpravah o tej temi. Velika večina glasov - 54 od 80 prisotnih senatorjev - je bila oddanih v podporo Pogodbi, vključno z glasovi senatorjev iz Civilne demokratske stranke (ODS) (stranke, ki jo je ustanovil predsednik Klaus), kar kaže na to, da v Češki republiki obstaja "evrorealizem", da obstajata močan občutek soodgovornosti za Evropo in EU ter želja po nadaljevanju procesa evropskega združevanja in aktivnem sodelovanju v njem. Kar zadeva ustavno ureditev za potrditev s strani obeh domov češkega parlamenta, je to dejansko predpogoj za ratifikacijo, ki se nato konča s podpisom predsednika. V zvezi s tem ustava ne določa nobenih rokov in v tem trenutku ne bi rad ugibal o datumu, do katerega bo predsednik podpisal Pogodbo. Za nas je zdajšnji položaj precej nov, celo v sami Češki republiki. S srca se nam je odvalil velik kamen in seveda smo zelo navdušeni. Seveda bomo imeli nadaljnja posvetovanja in pogovore o dokončanju ratifikacije v čim krajšem času.
Zadeva: Hrvaška, Makedonija in jugovzhodna Evropa
Kako Svet ocenjuje verjetnost, da se pred koncem leta dokončajo pristopna pogajanja s Hrvaško in določi rok za pogajanja z Makedonijo ter da se natančno opredelijo možnosti za pristop držav jugovzhodne Evrope med Hrvaško in Makedonijo, vključno s Kosovom, k EU?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, pogajanja s Hrvaško so prišla do pomembne in zahtevne stopnje. Od začetka teh pogajanj je bilo odprtih 22 poglavij, od katerih jih je bilo sedem začasno zaprtih. Dokončanja pogajalskega postopka ni mogoče napovedati. Kakor veste, napredovanje pogajanj v glavnem vodi hrvaški napredek pri pripravi na pristop z obravnavanjem meril za odprtje in zaprtje poglavij ter izpolnjevanjem zahtev iz pogajalskega okvira in izpolnjevanjem obveznosti Hrvaške v okviru Stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma.
Za priprave na nadaljnje vključevanje v Evropsko unijo je pomembno tudi izvajanje revidiranega partnerstva za pristop. Bistveno je tudi, da Hrvaška v skladu s pogajalskim okvirom še naprej v celoti in vsestransko sodeluje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo, tudi, kar zadeva dostop do dokumentov. V okviru tega je treba opomniti, da je Svet večkrat navedel, da je v skladu s pogajalskim okvirom in partnerstvom za pristop treba nadaljevati prizadevanja za dobre sosedske odnose - zlasti posvetovanja z zadevnimi stranmi, da bi skupaj z njimi našli rešitve dvostranskih težav s sosednjimi državami, predvsem o vprašanju meja.
Predsedstvo obžaluje, da vprašanje meja s Slovenijo vpliva na hitrost hrvaških pristopnih pogajanj in da se napredek na terenu ne ujema z zabeleženim napredkom v preteklosti. Kakor veste, si je predsedstvo skupaj s prejšnjim in naslednjim predsedstvom ter Komisijo zelo prizadevalo pospešiti in doseči napredek pri tem vprašanju. Poleg tega je na aprilskem zasedanju Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose potekala koristna razprava za preučitev položaja.
V zvezi z Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo bi rad opozoril na odločitev Evropskega sveta iz decembra 2005, da se tej državi podeli status države kandidatke ob upoštevanju predvsem zahtev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa, meril za članstvo, izvajanja prednostnih nalog v partnerstvu, znatnega napredka pri dokončanju zakonodajnega okvira v zvezi z Ohridskim okvirnim sporazumom ter rezultatov pri izvajanju Stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, vključno z določbami v zvezi s trgovino, od leta 2001.
Po mnenju Evropskega sveta iz junija 2008 bo Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija lahko napredovala v procesu približevanja EU, ko bo izpolnjevala pogoje, določene v sklepih Evropskega sveta iz decembra 2005, köbenhavnska politična merila in ključne prednostne obveznosti iz partnerstva za pristop. Nujno je treba vzdrževati dobre sosedske odnose in med drugim tudi v pogajanjih najti takšno rešitev glavnega vprašanja, ki bo sprejemljiva za obe strani. Pomembno je zagotoviti svobodne in pravične volitve. Po predhodni oceni misije OVSE/ODIHR za opazovanje volitev so bile volitve 22. marca in 5. aprila organizirane temeljito in so izpolnjevale večino mednarodnih obveznosti in standardov.
To je pomemben korak naprej za demokracijo v državi. Novega predsednika in vlado podpiramo pri njunih prizadevanjih, da dosežeta napredek v državi v korist vseh državljanov, vlado pa tudi pri njenem osredotočanju na program reform, kot sta krepitev pravne države in gospodarskega napredka ter boj proti korupciji in organiziranemu kriminalu.
V zvezi z drugimi državami Zahodnega Balkana je bil v zadnjih letih dosežen znaten napredek proti članstvu v EU, vendar ta napredek ni bil enakomeren in veliki izzivi ostajajo nerešeni. Svet je pripravljen podpreti prizadevanja za spoprijemanje s temi izzivi zlasti z izvajanjem stabilizacijsko-pridružitvenih sporazumov in dodelitvijo znatne finančne podpore. Stabilizacijsko-pridružitveni proces ostaja splošni okvir za evropsko perspektivo Zahodnega Balkana. Potencialne države kandidatke na Zahodnem Balkanu bi morale z resničnim napredkom na področju gospodarskih in političnih reform ter izpolnjevanjem potrebnih pogojev in meril na podlagi lastnih dosežkov pridobiti status kandidatk, pri čemer je končni cilj članstvo v Evropski uniji.
Decembra 2008 je Črna gora vložila svojo prošnjo za članstvo. 23. aprila letos je Svet prosil Komisijo, naj pripravi svoje mnenje o prošnji, da bo Svet potem lahko sprejel nadaljnje odločitve. 28. aprila je za članstvo v EU zaprosila Albanija. Prošnje drugih držav bi utegnili prejeti pozneje.
Svet opozarja, da je Evropska unija z jasno evropsko perspektivo v skladu z evropsko perspektivo za to regijo pripravljena pomagati tudi pri gospodarskem in političnem razvoju Kosova. Svet pozitivno ocenjuje predvideno študijo, ki jo namerava jeseni 2009 predstaviti Komisija; v njej bo preučila možnosti za nadaljnji politični in socialno-gospodarski razvoj Kosova. Svet je zavezan krepitvi medosebnih stikov, kot je odprava vizumskih obveznosti ob izpolnitvi meril, opredeljenih v načrtih za liberalizacijo vizumskega režima, ter nadaljnjemu spodbujanju izmenjav študentov in mladih strokovnjakov.
Ob krepitvi načela odgovornosti EU poudarja pomembnost regionalnega sodelovanja in dobrih sosedskih odnosov med državami Zahodnega Balkana. Regionalno sodelovanje in evropska agenda sta povezana. Čim bolj države Zahodnega Balkana sodelujejo druga z drugo, tem bolj se vključujejo v evropske strukture. Tako je zato, ker regionalno sodelovanje prispeva k skupnemu razumevanju v regiji in iskanju rešitev za vprašanja skupnega interesa, kot so vprašanja na področjih energetike, prevoza, trgovine, boja proti organiziranemu kriminalu in korupciji, vračanja beguncev in kontrole meje.
Bernd Posselt
(DE) Najlepša hvala za ta zelo dober in zelo izčrpen odgovor.
Imam tri zelo kratka dodatna vprašanja:
Prvič, ali menite, da je mogoče, da bo češko predsedstvo odprlo novo poglavje s Hrvaško?
Drugič, ali boste datum za Makedonijo določili letos?
Tretjič, kakšen je časovni okvir za olajšanje izdajanja vizumov?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Gospod predsednik, v zvezi s prvim vprašanjem o odpravi blokade pogajalskega postopka je bila, kakor sem povedal prej v svojem uvodnem govoru, ena od točk dnevnega reda zadnjega zasedanja Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose namenjena ravno tem vprašanjem. Trdno smo prepričani, da bosta napredek pri tej zadevi ter sporazum, da se omogoči zaprtje pogajalskih poglavij, ki so pripravljena za zaprtje, dosežena v času sedanjega predsedstva. Že od začetka je eden glavnih ciljev tega predsedstva odpraviti blokado tega položaja. Rešitev dobiva obliko in upamo, da bo sprejemljiva za vse vpletene strani, kar bo omogočilo doseči napredek v pogajanjih.
Kar zadeva vprašanje glede Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije (FYROM), je treba omeniti, da v tem trenutku ne pričakujemo, da bi se v času tega predsedstva določil datum ali dokončno oblikovale druge podrobnosti. V prvi polovici tega leta ne načrtujemo liberalizacije vizumskega režima, vendar smo prepričani, da bi do konca tega leta ali na začetku naslednjega leta državljani iz številnih držav Zahodnega Balkana, ki so blizu izpolnjevanja meril ali jih že izpolnjujejo, lahko potovali iz nekaterih držav Zahodnega Balkana v Evropsko unijo brez vizumov. Tukaj je bilo večkrat poudarjeno, da je ena od prednostnih nalog našega predsedstva zbližati države Zahodnega Balkana in Evropsko unijo. Temu smo namenjali znatna prizadevanja in v dveh mesecih, ki sta nam ostala, želimo tej prednostni nalogi nameniti enaka, če ne večja, prizadevanja.
Zadeva: Zaščita najbolj ranljivih skupin v gospodarski krizi
Evropski svet je v sklepih svojega zasedanja 19. in 20. marca navedel, da bi bilo treba pri reševanju socialnih posledic sedanje gospodarske krize "posebno pozornost [...] nameniti najbolj ranljivim skupinam in nevarnosti novih načinov socialne izključenosti".
Na kakšne načine se Svet osredotoča na zaščito najbolj ranljivih skupin, kot so novi priseljenci, starejši ljudje, naseljene etnične manjšine, invalidne osebe in brezdomci, pred odrivanjem na rob družbe?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Kakor je zelo dobro povedal poslanec, Skupno poročilo o socialni zaščiti in socialni vključenosti, ki je bilo predloženo na zasedanju Evropskega sveta 19.-20. marca, poudarja potrebo po ustreznih socialnih politikah za ublažitev ne samo negativnega socialnega vpliva na najbolj ranljive, temveč tudi vpliva krize na celotno gospodarstvo.
To pomeni prilagoditev prejemkov, kjer je potrebno, da se prejemnikom zagotovi ustrezna podpora. Izvajati je treba zlasti obsežne strategije za dejavno vključevanje, ki združujejo in uravnotežujejo ukrepe, vključujoč trg dela, dostop do kakovostnih storitev in ustrezne minimalne dohodke.
Podpreti je treba prizadevanja držav članic za izvajanje celovitih strategij za boj proti revščini in socialni izključenosti otrok, vključno z dostopnim in dosegljivim otroškim varstvom.
Za odpravo brezdomstva, ki je izjemno resna oblika izključenosti, spodbujanje socialne vključenosti migrantov in obravnavanje na primer številnih ovir, s katerimi se soočajo Romi, in njihove ranljivosti za socialno izključenost je potrebno trajno delo.
Potrebna je tudi pozornost, saj se lahko pojavijo nove ogrožene skupine, med njimi mladi delavci in tisti, ki vstopajo na trg dela, ter nove nevarnosti.
Kar zadeva poseben položaj starejših ljudi, etničnih manjšin in invalidnih oseb, je Svet že sprejel zakonodajo, katere namen je zaščititi te in druge ranljive skupine pred diskriminacijo. Direktiva Sveta 2000/78/ES določa splošne okvire enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu ter prepoveduje diskriminacijo zaradi vere ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri zaposlovanju in delu. Direktiva Sveta 2000/43/ES izvaja načelo enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost na veliko področjih, vključno z zaposlovanjem, samozaposlovanjem, poklicnim usposabljanjem, socialno varnostjo, izobraževanjem ter dostopom do blaga in storitev, vključno s stanovanji.
Poleg tega Svet trenutno preučuje nov predlog Komisije, katerega namen je še bolj razširiti zaščito pred diskriminacijo. Predlog Direktive Sveta o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na vero ali prepričanje, invalidnost, starost ali spolno usmerjenost bi zaščito pred diskriminacijo na podlagi vere ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti razširila na področja zunaj zaposlovanja. 2. aprila 2009 je Evropski parlament glasoval za predlog Komisije v postopku posvetovanja, v Svetu pa potekajo razprave o osnutku direktive.
Dovolite mi tudi, da opomnim na to, da sta lani spomladi Svet in Parlament na pogajanjih uspešno dosegla sporazum na prvi obravnavi o predlogu Komisije, da leto 2010 postane Evropsko leto boja proti revščini in socialni izključenosti. Takrat bi le redki lahko vedeli, kakšno razsežnost bo imela bližajoča se gospodarska kriza. Vendar je z današnjega zornega kota jasno, da so imeli Komisija, Svet in Parlament povsem prav, da so se osredotočili na problematiko revščine in socialne izključenosti.
Svet prav tako preučuje niz osnutkov sklepov o enakih možnostih žensk in moških iz generacije, starejše od 50 let, ki jih je predložilo češko predsedstvo. Pričakuje se, da bo Svet te sklepe sprejel junija. To bo še ena priložnost, da Svet ponovno potrdi svojo zavezo, da bo našim starejšim državljanom zagotovil dejavno življenje in dostojanstveno staranje.
V okviru sedanjega predsedstva EU je aprila letos v Pragi potekala konferenca o socialnih storitvah z naslovom "Socialne storitve: orodje za mobilizacijo delovne sile in krepitev socialne kohezije". Konferenca je poudarila pomembnost socialnih storitev za dejavno vključevanje ljudi, ki jih ogroža socialna izključenost in ki so izključeni iz trga dela.
Sektor socialnih storitev je zaradi gospodarskih in demografskih sprememb po eni strani postal pomembno področje za nove zaposlitvene možnosti, predvsem za ženske in starejše delavce, po drugi strani pa samim uporabnikom socialnih storitev pomaga obdržati njihovo zaposlitev.
Konferenca je predstavila osnovna izhodišča za nadaljnje vseevropske razprave o vlogi socialnih storitev v družbi. Čeprav se načini zagotavljanja socialnih storitev, deljenja pristojnosti in oblikovanja finančne vzdržnosti med državami članicami EU razlikujejo, so se govorniki na konferenci v veliki meri strinjali o vlogi in ciljih socialnih storitev.
V sklepih konference, ki bodo podrobneje razdelani in o katerih bodo potem potekala pogajanja z namenom, da jih junija sprejme Svet EPSCO, je poudarjena vloga socialnih storitev kot bistvenega instrumenta za socialne politike.
Prav tako sta izpostavljena potreba po celostni uskladitvi oblikovanja in izvajanja socialnih storitev ter upoštevanje posameznih potreb strank. Omenjena je pomembna vloga javnih organov pri zagotavljanju kakovosti, dostopa in vzdržnosti socialnih storitev in navedeno je, da se naložbe v socialne storitve, predvsem med sedanjo finančno in gospodarsko krizo, izplačajo in lahko okrepijo potencial rasti in kohezijo gospodarstev in družb. Izpostavljena je pomembnost neformalne oskrbe in zdi se, da je optimalna in najučinkovitejša tako imenovana "deljena oskrba", kombinacija formalne in neformalne oskrbe.
V sklepih konference je omenjena pomembnost spodbujanja sistema vseživljenjskega usposabljanja in krepitve usposobljenosti za zagotavljanje kakovosti storitev. Ne nazadnje, poudarjeni so varstvo pravic, dostojanstvo in posebne potrebe uporabnikov socialnih storitev.
Emine Bozkurt
namestnica avtorja. - (NL) Gospod predsednik, češkemu predsedstvu bi se rada toplo zahvalila za odgovor na moje vprašanje. Veseli me, da je vprašanje razširitve protidiskriminacijske direktive na blago in storitve dobilo pomembno mesto v vaših odgovorih na vprašanja o boju proti naraščajoči revščini in socialni izključenosti med najbolj ranljivimi skupinami. Naj vam povem, da to zelo cenim.
Sprašujem vas, ali to pomeni tudi, da češko predsedstvo v celoti podpira besedilo, ki ga je ta parlament potrdil aprila, in kakšne praktične ukrepe ste kot predsednik sprejeli, da bi zagotovili, da to direktivo čim prej sprejmejo tudi države članice in Svet. Hvala lepa.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Tudi jaz bi se vam rad zahvalil za vaš izčrpen odgovor. Problem socialne izključenosti je zelo razširjen in večplasten, ker se po mojem mnenju zdaj veliko ljudi preprosto sooča s težavami preživetja. Ali je Svet pripravljen povečati pomoč v hrani? Tudi pomoč v hrani je zelo pomembna zadeva zdaj, ko divja ta kriza, in menim, da bi temu morali nameniti več pozornosti.
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Rad bi se zahvalil za odobravanje mojega prejšnjega odgovora in mojih prizadevanj, da bi zares izčrpno odgovoril na zastavljeno vprašanje. Kar zadeva dodatno vprašanje, je treba reči, da nisem v položaju, da bi v tem trenutku povsem jasno odgovoril. Vseeno je treba povedati tudi, da so vsa vprašanja v zvezi s socialno izključenostjo in v zvezi z bojem proti revščini v času krize samoumevno na dnevnem redu in da se o njih, vključno z direktivo, ki ste jo omenili, intenzivno razpravlja v delovnih skupinah Sveta. Kar zadeva pomoč v hrani, sem morda napačno razumel, kam meri vprašanje, vendar smo v Svetu razpravljali o pomoči v hrani predvsem za države v razvoju, z drugimi besedami, države, ki sta jih gospodarska in finančna kriza ter prejšnja prehrambena kriza najbolj prizadeli. V zvezi z razmerami v Evropski uniji se o čem takem ne razpravlja. Vseeno se zavedamo odgovornosti Evropske unije v zvezi z najmanj uspešnimi ali tistimi osebami, ki potrebujejo veliko več pomoči v sedanjih razmerah, in tudi ta tema bo uvrščena na dnevni red zasedanja ministrov za razvoj sodelovanja.
Zadeva: Evropski pakt o zaposlovanju
Kakšno je stališče Sveta do predloga za sprejetje evropskega pakta o zaposlovanju, ki bi lahko bil pomembno orodje za ohranjanje socialne kohezije ter spodbujanje rasti in oživitve gospodarstva EU, ki so jo prizadeli vplivi svetovne krize?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Svet od Komisije ni prejel nobenega predloga za evropski prispevek za zaposlovanje. Zato Svet ni v položaju, da bi lahko odgovoril na posebne točke, ki jih je v zvezi s tem omenila poslanka. Vendar Svet deli zaskrbljenost, ki jo je v svojem vprašanju izrazila poslanka, in meni, da je pomembno, da se ohrani socialna kohezija ter spodbujata rast in oživitev gospodarstva Evropske unije, ki so jo prizadeli vplivi svetovne krize.
V okviru tega bi predsedstvo rado opomnilo, da so za načrtovanje in izvajanje politik zaposlovanja v prvi vrsti odgovorne države članice. Svet vseeno tem politikam zaposlovanja namenja posebno pozornost, zlasti zdaj, ko se Evropa sooča s finančno-gospodarsko krizo, in v skladu s Pogodbo sprejema nove smernice za zgodnje zaposlovanje.
V tem smislu bi predsedstvo rado opomnilo, da je decembra lani Evropski svet sprejel splošni evropski načrt za oživitev gospodarstva, ki med drugim obravnava vprašanja zaposlovanja, ki se pojavljajo zaradi finančne krize. Načrt sestavljajo takojšnji proračunski ukrepi v višini 200 milijard EUR, ki po eni strani obsegajo ukrepe Skupnosti v višini 30 milijard EUR in po drugi strani nacionalne ukrepe, ki naj bi znašali 170 milijard EUR.
Evropski svet je prav tako podprl zamisel o hitrem ukrepanju Evropskega socialnega sklada v podporo zaposlovanju, zlasti v korist najbolj ranljivih skupin prebivalstva, kot sta podpiranje politik prožne varnosti in politik za lajšanje prehodnih obdobij med zaposlitvami ter, kjer je potrebno, omogočanje državam članicam, da reprogramirajo odhodke Evropskega socialnega sklada z namenom, da okrepijo svoje strategije za zaposlovanje.
Opomniti je treba tudi, da poleg Evropskega socialnega sklada tudi Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji zagotavlja pomoč Skupnosti za dopolnitev nacionalnih ukrepov, vključno z ukrepi na regionalnih in lokalnih ravneh. Ta sklad, ki ga je Svet ustanovil leta 2007, obravnava posebne krize na evropski ravni, ki jih povzroča globalizacija, in zagotavlja enkratno, časovno omejeno individualno podporo, ki je neposredno prilagojena presežnim delavcem.
Trenutno poteka pregled Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji, Evropski svet pa je na zasedanju marca 2009 pozval, da je treba čim prej doseči dogovor. Svet pozdravlja dogovor za sprejetje tega pregleda na prvi obravnavi in se strinja z današnjim glasovanjem na plenarnem zasedanju.
Na marčevskem zasedanju se je Evropski svet dogovoril tudi o nekaterih dodatnih ukrepih, kot so: odprava ovir, preprečevanje nastajanja novih ovir, doseganje v celoti delujočega notranjega trga; nadaljnje zmanjšanje upravne obremenitve; izboljšanje okvirnih pogojev za industrijo, zaradi ohranjanja močne industrijske strukture, ter za podjetja, s posebnim poudarkom na MSP in inovacijah; spodbujanje partnerstva med podjetji, raziskavami, izobraževanjem in usposabljanjem ter pospešitev in izboljšanje kakovosti naložb v raziskave, znanje in izobraževanje.
In končno, predsedstvo bi rado opomnilo, da bo pobuda sedanjega predsedstva, Vrh o zaposlenosti, organizirana 7. maja v Pragi. Včeraj je češki namestnik predsednika vlade za evropske zadeve, gospod Vondra, imel možnost na tem plenarnem zasedanju govoriti o tem vprašanju v imenu predsedstva.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Gospod predsednik, predsedniku Sveta se zahvaljujem za odgovor. Moje vprašanje je bilo na povsem isti valovni dolžini. Ali ne bi bilo treba vsa programirana sredstva občasno - zlasti zaradi krize - uskladiti znotraj enega okvira, čemur jaz pravim "sporazum o zaposlovanju", tako da bi bila koristna za evropske državljane, ki poslušajo o milijonih evrov - vi ste omenili vsoto 200 milijard -, ne vidijo pa, da bi se ta denar porabljal za učinkovite ukrepe, ki bi jim omogočili izhod iz brezposelnosti in revščine?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Gospod predsednik, reči moram, da sem v celoti naklonjen temu, kar je bilo povedano tukaj, in prepričan sem, da bo bližajoči se vrh, "Vrh o zaposlenosti" v Pragi, še ena priložnost za oblikovanje in predložitev pobud, h katerim se bo Evropski svet lahko vrnil na junijskem zasedanju in ki bodo osredotočene ravno na teme, o katerih smo razpravljali tukaj, z drugimi besedami, na vprašanja, povezana z vplivom gospodarske krize na zaposlovanje.
Zadeva: Zdravstveno varstvo v tujini
Nova direktiva o mobilnosti bolnikov, o kateri naj bi Parlament razpravljal aprila, bo določila skupne določbe o povračilu stroškov za zdravstveno varstvo v tujini. Poslanci Evropskega parlamenta si prizadevajo zagotoviti, da bi imeli bolniki iz držav EU čim več možnosti za zdravljenje v tujini (na primer prek vnaprejšnjega povračila stroškov za drage storitve zdravstvenega varstva, tako da te storitve niso na voljo samo premožnim), medtem ko Svet predlaga, da se takšne pravice omejijo in da se države članice same odločijo, katero zdravstveno varstvo, ki ga prejmejo njihovi državljani v tujini, je upravičeno do povračila stroškov.
Kako bi po mnenju Sveta lahko uskladili ti nasprotujoči si stališči Parlamenta in Sveta? Kakšne možne kompromisne predloge predvideva Svet?
Jan Kohout
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, predsedstvo, ki gradi na delu, ki ga je opravilo francosko predsedstvo, dejavno spremlja razprave o predlogu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o uveljavljanju pravic pacientov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva.
Cilj predsedstva je najti rešitve, ki bodo vzpostavile pravo ravnotežje med pravicami bolnikov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva in obveznostmi držav članic pri organizaciji in izvajanju zdravstvenih storitev in zdravniške oskrbe.
Kakor je predsedstvo navedlo na plenarni razpravi 23. aprila 2009, bi bolniki, ki potujejo v druge države članice, morali prejeti popolne informacije in visokokakovostno zdravstveno varstvo. Vendar je prav tako pomembno, da se zagotovi skladnost direktive z načeli jasnosti, pravne varnosti in subsidiarnosti. V Svetu še vedno potekajo razprave, zato ni mogoče predvideti, ali je med sedanjim češkim predsedovanjem mogoče doseči politični dogovor. Vendar sedanje razprave v Svetu nakazujejo, da bo sistem predhodne odobritve verjetno omejen na posebne vrste zdravstvenega varstva. To bo možnost, ki jo bodo države članice lahko izkoristile ali pa ne. To možnost je pod določenimi pogoji priznalo Sodišče Evropskih skupnosti.
Svet prav tako preučuje možnost, da bi kakršen koli sistem predhodne odobritve spremljali ukrepi, ki so namenjeni preglednosti in popolnim informacijam za bolnike o njihovih pravicah, povezanih s čezmejnim zdravstvenim varstvom.
Po drugi strani direktiva določa najmanjšo raven tega, kar morajo države članice zagotoviti svojim bolnikom v povezavi s povračilom stroškov za čezmejno zdravstveno varstvo. Povračilo je enako vsoti, ki bi nastala za enako zdravljenje v njihovi matični državi članici. Državam članicam nič ne preprečuje, da bi svojim bolnikom, ki prejmejo čezmejno zdravstveno varstvo, zagotovile ugodnejšo obliko povračila stroškov, celo vnaprej. Vendar je to odvisno od nacionalne politike držav članic.
Vseeno za primere, ko oseba resnično potrebuje načrtovano zdravljenje v drugi državi članici in za to obstajajo objektivni zdravstveni razlogi, že obstaja Uredba (ES) 883/2004, v skladu s katero bolnik prejme zdravstveno varstvo, ne da bi dejansko sam nosil stroške.
V skladu s poročilom, o katerem je potekalo glasovanje na plenarnem zasedanju Parlamenta 24. aprila 2009, je tudi Evropski parlament priznal sistem predhodne odobritve kot orodje za načrtovanje in upravljanje, če je pregleden, predvidljiv, nediskriminacijski in če zagotavlja jasne informacije za bolnike.
Svet bo skrbno preučil vse spremembe in preveril, kako naj jih upošteva v svojem skupnem stališču, da se doseže dogovor na drugi obravnavi.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Ponovno hvala za vaš izčrpen in, rekel bi, obetaven odgovor. Zelo dobro je, da se pogoji za prejemanje zdravstvene pomoči doma in v tujini usklajujejo. Vendar je nedvomno narobe, da bo veliko odvisno od bolnikove plačilne sposobnosti. Tisti bolniki, ki ne bodo mogli poravnati razlike med stroški doma in v tujini, tega ne bodo mogli izkoristiti.
Češka republika, ki je prevzela predsedovanje od Francije, je še vedno mlada država in rad bi vprašal: ali so obstajale razlike v načinu, na katerega so nove in stare države članice obravnavale ta problem.
Jan Kohout
predsednik Sveta. - (CS) Gospod predsednik, rad bi se zahvalil za dodatno pripombo poslanca. To imamo v mislih in bomo upoštevali. Mislim, da je opozoril na velik problem, vendar v tem trenutku vprašanja ni mogoče rešiti na jasen in preprost način. Zame je to problem, ki bi ga Svet moral obravnavati v svojih nadaljnjih razpravah o teh zadevah.
Predsednik
Na vprašanja, ki zaradi pomanjkanja časa niso bila obravnavana, bo odgovorjeno pisno (glej Prilogo).


Dépôt de documents: voir procès-verbal

Le président
(ES) Avant d'aborder l'ordre du jour, je voudrais souhaiter un chaleureux accueil à une compatriote espagnole qui est présente dans la tribune aujourd'hui: Mme Victoria Sobrino, vice-présidente du Conseil provincial de Ciudad Real, ville dont je suis originaire.